Справа № 815/4111/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4111/17
УХВАЛА

09 серпня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень і записів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії ОСОБА_2 міської ради щодо невиконання обовязку повідомити державного реєстратора під час подання заяви про державну реєстрацію прав про зупинення ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2017 рішення апеляційного суду Одеської області від 16.02.2017; визнати протиправними дії ОСОБА_2 міської ради щодо подання заяви до юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1 за наявності ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2017 про зупинення рішення апеляційного суду Одеської області від 16.02.2017; визнати протиправними дії державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 та скасувати запис № 20818484 від 14.04.2017 про право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомого майно 101) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1; визнати протиправними дії державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3558516 від 08.06.2017.

Згідно з п. 4, п. 6 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що зазначена заява підлягає поверненню, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні справи, у яких однією із сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної республіки ОСОБА_1, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, адміністративні спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності органу чи посадової особи місцевого самоврядування віднесено до предметної підсудності місцевого загального суду як адміністративного незалежно від статусу позивача. Єдиним винятком, визначеним процесуальним законом, є спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності обласних, Київської або Севастопольської міських рад, посадових чи службових осіб цих рад, які віднесено до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ст. 140 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає, зокрема: сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до абз.5 п.14 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» суб'єктом державної реєстрації є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси, акредитовані суб'єкти - у разі державної реєстрації інших юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з абз.6 п.14 цієї ж статті виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки ОСОБА_1 значення) набувають повноважень з державної реєстрації інших юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Таким чином, спір виник з приводу дій та рішень посадової особи - державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, а також з приводу дій органа місцевого самоврядування - ОСОБА_2 міської ради.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини, (Заява № 21722/11), яке набрало статусу остаточного 27.05.2013, Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну «встановлений законом» у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства (рішення від 21 червня 2011 року у справі Фруні проти Словаччини).

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини дотримання прав особи, визначених ч. 1 ст. 6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

ОСОБА_1 того, за національним законодавством України, порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України, суддя встановивши, що справа не підсудна цьому адміністративному суду повертає її позивачу.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що при зазначеному позивачем субєктному складі сторін, вирішення даного спору має здійснюватися за правилами п.1 ч.1 ст.18 КАС України, у зв'язку із чим даний адміністративний позов не підсудний ОСОБА_2 окружному адміністративному суду, так як підсудний місцевому загальному суду як адміністративному, внаслідок чого позов підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п.6 ч.3 ст.108, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_3, ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень і записів - повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що із відповідним позовом слід звернутись до місцевого загального суду як адміністративного.

Ухвала може бути оскаржена до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Завальнюк