Справа № 809/1368/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р. № 809/1368/16

13 год. 15 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача Остап'юка М.П.,

представника відповідача Мельника Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 року Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (надалі - позивач, ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод") звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки ГУ ДФС в Івано-Франківській області, викладені в акті від 29.06.2016 року, про порушення позивачем податкового законодавства та визначення йому в зв'язку з цим податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1 985 799 грн., податку на додану вартість - 2 725 655 грн., земельного податку - 19 507,26 грн. та податку на доходи фізичних осіб - 33 838,92 грн. не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать нормам Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 31.10.2016 року прийнято заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за №, №, №, №, №.

В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог. Суду пояснив, що відповілачем помилково донараховано податковими повідомленнями-рішеннями за №№, від 14.07.2016 року суми податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств на підставі включення до складу доходу та виключення зі складу податкового кредиту вартості придбаних та реалізованих товарів із контрагентами позивача, так як встановлено відсутність фактів реального одержання по ланцюгах постачання. Зокрема вказав, що висновок податкового органу щодо неможливості здійснення правочинів з постачання товару від ТОВ «Авіанова» і ТОВ «Індастріал-Інвест» є помилковим, так як відсутність контрагентів - постачальників за місцем реєстрації не дає законних підстав вважати, що первинні документи, які підтверджують господарські операції, відсутні. Разом з тим звернув увагу суду, що відсутність сертифікатів якості чи декларації про відповідність товару на товарно-матеріальні цінності, які були предметами укладених договорів з ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм» не можуть ставити під сумнів реальність даних господарських операцій, так як у чинному законодавстві України не має вимог щодо обов'язкової наявності таких документів при укладенні відповідних договорів. Окрім того вказав, що обрив ланцюга постачання на підприємства контрагентів ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" не може також свідчити про відсутність господарських операцій, так як позивач не несе відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами. В той же час зазначив, що всі первинні документи оформленні належним чином, а отже підтверджують поставки товару та використання останнього в господарській діяльності ОСОБА_3. Звернув увагу суду на той факт, що жодних судових рішень, які набрали законної сили, та підтверджували б факти фіктивності суб'єктів підприємницької діяльності, з якими ОСОБА_3 укладено договори поставки товарно-матеріальних цінностей, не має. З огляду на зазначені обставини просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача просили в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у поданому запереченні. Вказали, що відповідно до акту перевірки у бухгалтерському та податковому обліку ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" відображено господарські операції з придбання товару у ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», ТОВ ВКФ «Союз СВ», ТОВ ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм». Однак проаналізувавши ланцюг постачання - придбання товарів, встановлено нереальність здійснення господарських операцій та участь вищевказаних підприємств у схемах ухилення від оподаткування. Зазначили, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у постачальників платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару і подальшою господарською діяльністю. Звернули увагу суду, що перевіркою встановлено відсутність необхідних умов для здійснення діяльності, а саме: відсутність технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів і транспортних засобів. З огляду на наведене вважають оскаржувані рішення законними, а тому просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Допитаний свідок ОСОБА_4 суду показав, що працює економістом в ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" та відповідно до укладеного позивачем з ТОВ ВФК «Бізнес-Модуль» договору особисто приймав на ОСОБА_3 чавун колотий переробний. Пояснив, що поставка товару здійснювалась вантажним автомобілем постачальника та становила 30 тонн за одне перевезення. Зазначив, що товарно-транспортні накладні підписував особисто.

Згідно показів свідка ОСОБА_5 останній працює начальником відділу збуту в ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" та безпосередньо займався пошуком перевізника товару власного виробництва - колодки локомотивно-гальмівної до ПАТ «Єнакіївський металургійний комбінат». Показав, що у зв'язку з цим розмістив відповідну заявку на інтернет сайті «Делта». Зазначив, що за допомогою даного інтернет ресурсу вибрав серед запропонованих пропозицій найвигіднішу для ОСОБА_3 за ціною. Вказав, що точної адреси ТОВ ВКФ «Союз СВ», з яким в подальшому було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг, не знає, однак пригадує, що юридичною адресою було зазначено м. Харків. Пояснив, що скан-копію договору було надіслано електронною поштою, а оригінал надіслано кур'єрською службою «Від А до Я». Показав, що на виконання договору на територію ОСОБА_3 прибув вантажний автомобіль під керуванням водія, прізвище якого було зазначено в договорі, на який і було навантажено товар та в подальшому доставлено до ПАТ «Єнакіївський металургійний комбінат», доказом чого є акт виконаних робіт та товарно-транспортні накладні.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що працює начальником комерційного відділу ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" і безпосередньо здійснював співпрацю із контрагентом позивача ТОВ «Індастріал-Інвест». Зазначив, що ОСОБА_3 у період 2014 -1015 років постійно брало участь в оголошених залізницями тендерах на постачання запчастин, а тому постачальникам ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" було відомо, які саме деталі необхідні позивачу. З приводу цього вказав, що підприємства за допомогою факсового чи електронного зв'язку направляли ОСОБА_3 комерційні пропозиції, а завод в подальшому розглядав їх та визначав для себе найбільш економічно вигідні. Показав, що при першій поставці товару представник ТОВ «Індастріал-Інвест», який представився як ОСОБА_7, був присутній при доставці товару на завод, а в подальшому свідок спілкувався з ним в телефонному режимі. На запитання суду вказав, що оплата товару здійснювалась після поставки, а тому ризиків для ОСОБА_3 не було, якість в подальшому перевірялась, коли дані деталі використовувались в роботі. Пояснив, що поставки від контрагентів ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм» поставлялись як власним транспортом заводу, так і транспортом поставщика і також користувались послугами служб доставки. В усіх випадках він особисто отримував запасні частини та передавав комірникові на матеріальний склад, звідки в подальшому на підставі належно оформленої вимоги надавались працівникам та клались на рухомий склад. Показав, що після проведення податковим органом перевірки та прийнятих податкових повідомлень рішень із даними контрагентами не співпрацюють.

Допитаний свідок ОСОБА_8 суду показав, що займає посаду економіста комерційного відділу ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод". Пояснив, що відповідно до своїх посадових обов'язків здійснював замовлення та отримання товару від контрагентів ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм». Зазначив, що здійснював пошук контрагентів самостійно в системі інтернет, а договори з вищевказаними товариствами зі сторони заводу підписував самостійно, а інший примірник надсилав за допомогою служби доставки «Нова пошта» у населенні пункти, де знаходяться контрагенти, із зазначенням номерів телефонів їх контактних осіб. Вказав, що рахунки для оплати надсилались електронним зв'язком та передавались для оплати у відділ бухгалтерії. Пояснив, що опісля оплати товару останній контрагентами передавався до служби доставки і в подальшому свідок, згідно наданої від імені позивача довіреності, отримував його у відділеннях «Нова пошта». Показав, що представники ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм» неодноразово були присутні при вигрузці товару на території заводу.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що працює головним державним ревізор-інспектором в ГУ ДФС в Івано-Франківській області та брала участь у проведенні перевірки позивача по справі. Вказала, що стосовно ТОВ «Індастріал-Інвест» до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а декларація з податку на прибуток підприємств за 2014 рік не подавалась. Пояснила, що відповідно до наданих під час проведення перевірки позивачем документів запасні частини, придбані у вищевказаного контрагента, використані для ремонту колісних пар, дрезин тощо. Зазначила, що за даними бухгалтерського обліку станом на 31.12.2014 року на складі обліковувались залишки запасних частин, придбаних у ТОВ «Індастріал-Інвест», проте їх наявність не перевіряли. Показала, що контрагенти вищевказаного ОСОБА_3 згідно податкової інформації відсутні за місцезнаходженням та провести зустрічні перевірки не можливо. Зазначила, що в ході аналізу та перевірки інформації встановлено, що контрагентами виписувались накладні з дробленням сум, чим сформовано незаконний податковий кредит. Крім того пояснила, що встановлено відсутність поставок по ланцюгу постачання від ТОВ «ВІП», ТОВ «СЕЙЛ СІСТЕМС», ТОВ «Ферумтрейд», ТОВ «Сітіопт»», ТОВ «Айдхімпром» до ТОВ «Індастріал-Інвест».

Згідно показів свідка ОСОБА_10 він працює головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС в Івано-Франківській області та брав участь у проведенні перевірки ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" . Вказав, що відповідно до податкових даних стан платника ТОВ «Авіанова» - 0. Пояснив, що згідно укладених позивачем із вищевказаним ОСОБА_3 договорів, останнє реалізовувало йому втулки циліндру. Зазначив, що подальшим аналізом баз даних Архіву електронної звітності встановлено, що постачальником товару являється ТОВ «Компанія Лимард» (стан платника - 0) постачальником якого є ТОВ «ВВ Транс» (стан платника - 0), встановити попереднього постачальника не можливо.

Допитаний свідок ОСОБА_11 суду показав, що перебуває на посаді головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС в Івано-Франківській області та брав участь у проведенні перевірки ОСОБА_3. Вказав, що стан контрагента позивача відповідно до укладеного з ним договору на поставку та покупку чавуну переробного колотого ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль» - 0. Показав, що при проведенні аналізу господарських операцій в ланцюгу постачання встановлено невідповідність в датах виписки отриманих та виданих податкових накладних по ТОВ «України 2000», що свідчить про неможливість здійснення продавцем господарської діяльності. Вказав, що виробником даного товару може бути виключно металургійний завод, а не постачальник позивача.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює головним державним ревізором-інспектором в ГУ ДФС в Івано-Франківській області та брала участь у проведенні перевірки позивача по справі. Вказала, що відповідно до баз даних податкових накладних контрагент позивача ТзОВ «НВП Інтертерм» придбавало запасні частини у ТзОВ «Ідеал інвест», яке отримало їх від ФПГ «Діоніка», яке не є виробником товару, за значно нижчою вартістю. При цьому вказала, що факту придбання ФПГ «Діоніка» у виробника - Бориславського машинобудівного заводу податковим органом не встановлено, а тому взаємозв'язку виробника з контрагентами позивача не має.

Вислухавши представників позивача та відповідача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на підставі направлень №№496 - 499 від 29.04.2016 та №623 від 31.05.2016 ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведена планова виїзна перевірка ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 29.06.2016 року за №441/09-19-14-06/13655435, згідно якого перевіркою встановлені наступні порушення: пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.228 п.14.1 ст.14; п.44.1 ст.44; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; пп.138.1.1 п.138.1; п.138.2, п.138.6, п.138.8; пп.138.10.3 п.138.10 ст.138; пп.139.1.9 п.139.1 ст.139; п.140.3 ст.140 Податкового кодексу України; ст..ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, п.п. 1.2 п.1, п.п.2.1 п.2, п.2.4, п.2.15 та п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704; ч.2 ст.662 Цивільного кодексу України, ст.3, ст.43 Господарського Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 1 737 673 грн.; п.185.1. ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1, 189.9 ст.189, п. 198.1, 198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 2 450 180 грн.; п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, в результаті чого занижено земельний податок, що підлягає сплаті до бюджету на суму 15 605,72 грн.; п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку - подання з недостовірними даними податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма №1ДФ) за період з І квартала 2014 по IV квартал 2015; п.п.1.2, п.п.1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого сума податкового боргу з військового збору за даними перевірки складає 28199,10 грн. (а.с. 80-115, т.І).

На підставі акту перевірки 14.07.2016 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийняті податкові повідомлення-рішення: за №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн.; за №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб в загальному розмірі 19 507,26 грн.; за №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 2 725 655 грн.; за №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи з фізичних осіб в загальному розмірі 33 838,92 грн.; за №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 1 985 799 грн. (а.с. 18-22, т.1).

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення за №, №, № залишено без змін, податкові повідомлення-рішення за №, № в частині застосованої штрафної санкції та в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати на користь ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Авіанова», і ТОВ «Інтертерм» відповідно скасовані та винесено нові рішення за №, № (а.с. 42-50, т.І).

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В судовому засіданні представник позивача погодився з правомірністю винесення ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкових повідомлень-рішень №, якими збільшено суму грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб в загальному розмірі 19 507,26 грн., за №, відповідно до якого до ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції в сумі 510 грн. та №, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору в сумі 5 506,64 грн.

Дана обставина відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягає як така, що визнається сторонами і в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

З огляду на зазначене, в задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №№, від 14.07.2016 та за № від 26.10.2016 слід відмовити.

Крім того за наслідками судового розгляду суд погоджується із правомірністю прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень за №№, , якими збільшено суми грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість від 14.07.2016 року та 26.10.2016 року відповідно з огляду на нижчевикладене.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року в позивачем було укладено договори з ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», ТОВ «Авіанова», ТОВ ВКФ «Союз СВ» та ТОВ «Інтертерм» (а.с. 41-46, 177-180, 192-195 т. ІІ, а.с. 3-16 т.ІІІ, а.с.22-34 т. IV, а.с.191-192 т.V, а.с. 135-137, а.с. 162-165 т.VI, а.с.1-6 т.VII 96-101).

Відповідно до акту перевірки за вищевказаний період ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" декларувало господарські операції по придбанню у ТОВ «Індастріал-Інвест» запасних частин до самохідного рухомого складу (а.с.22-34 т. IV).

Так згідно наявного в матеріалах справи та дослідженого судом в якості письмового доказу копії договору за №14/14 від 23.01.2014 року поставка продукції здійснювалось автомобільним транспортом на умовах EXW-франко-завод (склад постачальника м. Київ), відповідно до умов «Інкотермс».

Згідно п.6.1 договору прийом продукції здійснювався замовником при наявності товарно-супроводжувальних документів: рахунки-фактури постачальника, товарної накладної, сертифікатів якості, податкової накладної на відвантажену продукцію.

Однак ні податковому органу, ні суду позивачем не було надано сертифікатів відповідності товарно-матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «Індастріал-Інвест».

З листа ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та рапорту старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Малинівському районі м. Одеси встановлено, що ТОВ «Індастріал-Інвест» впродовж 2014-2016 років не подавало звітність за формою 1-ДФ та відсутнє за місцем реєстрації, а відповідно до наявної в матеріалах справи копії фотозйомки за даною адресою знаходиться зруйнована нежитлова будівля (а.с.138-146, т. VІІ) .

Проведеним аналізом даних єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Індастріал-Інвест» протягом 2014 року придбавало запасні частини у ТОВ «ВІП», ТОВ «Сейл Сістемс», ТОВ «Айдхімпром», ТОВ «Сітіопт» та ТОВ «Ферумтрейд».

Так згідно акту перевірки ДПІ в Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 27.06.2014 року за №1512/26-59-22-01/32798914, факти проведення ТОВ «ВІП» операцій з постачання товарів (робіт, послуг) ТОВ «Індастріал-Інвест» за березень 2014 року не підтвердилися. Тобто, як такий, що спрямований на реальне настання правових наслідків правочин між вищевказаними контрагентами відсутній.

Відповідно до баз даних єдиного реєстру податкових накладних встановлено також відсутність факту реального одержання ТОВ «Сейл Сістемс», ТОВ «Айдхімпром» та ТОВ «Сітіопт» протягом 2014 року відповідної кількості товару від інших суб'єктів господарювання.

Як вбачається з службової записки ОУ ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 09.06.2016 року за №46/09-19-21-03, СУ ФР ГУ ДФС в Київській області розслідується кримінальне провадження за №000039 внесене в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.1 ст358 КК України. В рамках даного кримінального провадження було допитано в якості свідків керівників та засновників ТОВ «Сейл Сістемс» ОСОБА_14 та ТОВ «Ферумтрейд» ОСОБА_15, які повідомили, що за грошову винагороду зареєстрували підприємства на свої ім'я та до ведення фінансово-господарської діяльності не причетні.

Крім того відповідно до ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 8 листопада 2014 року (провадження № 1-кс/760/6942/14, №760/25525/14-к) 27.11.2012 року внесено кримінальне провадження за № 0000057 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 205 КК України за фактами реєстрації невстановленими слідством особами з метою прикриття незаконної діяльності, реєстрації на підставних осіб фіктивних суб'єктів підприємницької діяльності, в тому числі ТОВ «Індастріал-Інвест».

Разом з цим згідно з рапортом оперуповноваженого ОУ ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві ОСОБА_16, службові особи підприємства незаконно знижують розмір податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету Держави, а кошти, які перераховуються ними в рахунок сплати даних псевдо розрахункових операцій, незаконно обготівковуються з банківських рахунків та повертаються службовим особам підприємств реального сектору економіки.

Внаслідок діяльності вищезазначеної схеми, податки не нараховуються та не сплачуються, а кошти, які в рахунок сплати податків підлягають спрямуванню до бюджету Держави, в дійсності незаконно обготівковуються, минаючи при цьому систему оподаткування України.

Водночас згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу по справі копії рапорту про опитування ОСОБА_7, відповідно до якого останній був опитаний в телефонному режимі 25.01.2017 року та повідомив, що зареєстрував ТОВ «Індастріал-Інвест» за грошову винагороду, жодної фінансово-господарської операції не здійснював (а.с.147, т. VІІ) .

Також суд погоджується з висновками податкового органу щдо безтоварності господарських відносин позивача із ТОВ «Конвеєрспецмонтаж» судом.

Зокрема в ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що відповідно до договору №34/14 від 10.02.2014 року про постачання продукції ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», надалі «Замовник», в особі заступника голови правління ОСОБА_17, з одного боку, та ТОВ «Конвеєрспецмонтаж» надалі «Постачальник», в особі директора ОСОБА_18 з іншої сторони, уклали даний договір про постачання продукції в асортименті та кількості відповідно видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною. Пунктом 4.1. передбачено, що поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW-франко-завод (склад постачальника, м.Харків).

Згідно п. 6.1 договору прийом продукції здійснюється замовником при наявності товаросупроводжувальних документів: рахунку фактури, товарної накладної, сертифікату якості, паспортів, податкової накладної на відвантажену продукцію.

При цьому представником позивача надано суду видаткові накладні за підписом зі сторони постачальника ОСОБА_18, від отримувача - ОСОБА_8, податкові накладні, прихідні ордери, картки складського обліку матеріалів (а.с. 194-238 т. V, а.с. 1-130 т. VІ).

Судом встановлено, що відповідно до пояснень представника позивача та показань свідків транспортування ТМЦ здійснювалось службою доставки «Нова пошта», а з відділення служби доставки до ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» автомобілем ОСОБА_3.

Відповідно до наданої на ухвалу суду про витребування в ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" письмової інформації щодо дати, кількості, найменування та ваги вантажів від відправників: ТОВ "Індастріал-Інвест", ТОВ "Конвеєрспецмонтаж", ТОВ "НВП "Інтертерм", ТОВ "Авіанова", одержаних ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" у відділеннях №1 та №3 ТОВ "Нова Пошта" у м. Івано-Франківську за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 відповіді, всі документи за вищевказаний період знищені, а тому суду не можуть бути надані.

Згідно автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» з даним контрагентом за період, що перевірявся, встановлено розбіжності в сумі 7 513,92 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ДПІ в м.Івано-Франківську отримано від Київської оДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області інформацію про відсутність ТОВ «Конвеєрспецмонтаж» за місцем реєстрації та не подання ОСОБА_3 звітності за формою №1ДФ за період з 01.01.2014 року по 01.07.2016 року (а.с. 119-120, т. VІІ).

Окрім того, СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області до перевірки надано Протокол допиту свідка ОСОБА_18, який повідомив, що працює директором ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», проте основний вид діяльності підприємства йому не відомий, так як фактично усім займається його товариш - ОСОБА_19 Заробітну плату ОСОБА_18 сплачує ОСОБА_19 Місце занаходження офісних та складських приміщень йому не відомо, основних контрагентів ТОВ «Конвеєрспецмонтаж» не знає, так як усією фінансово-господарською діяльністю даного підприємства займався та займається лише ОСОБА_19 Показав, що лише підписує документи від імені вищенаведеного підприємства - первинні бухгалтерські документи, а саме договори, накладні, податкові накладні (а.с. 123-125, т. VІІ ).

Водночас в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Московського РВ ГУ МВСУ в Харківській області на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000152 за фактом фіктивного підприємництва ТОВ "Конвеєрспецмонтаж" (а.с. 122, т.VІІ ).

Одночасно представниками відповідача зазначено про відсутність фактів реального одержання ТОВ "Конвеєрспецмонтаж" товару від своїх контрагентів ТОВ «Теплостиль Подалля», ТОВ «Бітек Компані» та ТОВ «Когіто Плюс», який в подальшому був реалізований позивачу, як ще одну із підстав для визнання господарських операцій по придбанню ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" запасних частин до самохідного рухомого складу безтоварними.

Так відповідно до наданих СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області протоколів допитів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 останні зареєстрували ТОВ «Теплостиль Подалля» і ТОВ «Когіто Плюс» відповідно за грошову винагороду, жодної фінансово-господарської операції не здійснювали. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_22, яка є матір'ю засновника ТОВ «Бітек Компані» ОСОБА_23, останній працює в м. Москва та приїжджає до України вкрай рідко, основним джерелом доходів є його заробітня плата по місцю праці в м. Москва.

Знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і висновок податкового органу стосовно безтоварності господарських операцій з ТОВ ВКФ «Союз СВ» виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що відповідно до договору - заявки за №14/1606 від 16.06.2014 року ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» передає експедитору ТОВ ВКФ «Союз СВ» транспортне замовлення на виконання перевезення за маршрутом Івано-Франківськ - Єнакієво вантаж - гальмівні колодки вагою 12 тон. Вартість перевезення - 16 800 грн., термін доставки - 18-19.06.2014 року, машина - Мерседес НОМЕР_1, водій - ОСОБА_24 (а.с. 17, т.ІІ).

Для підтвердження реальності даної господарської операції представником позивача надано товарно-транспортну накладну №11/06 від 13.06.2014 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №СВ-140618/1 від 18.06.2014 року, платіжне доручення №610 від 16.06.2014, накладна від 11.06.2014 року (а.с. 17-21 т. II).

Однак судом встановлено, що водій ОСОБА_24. який відповідно до договору-заявки за №14/1606 та товарно-транспортної накладної за №11/06 від 13.06.2014 року здійснював перевезення гальмівних колодок, в ТОВ ВКФ «Союз СВ» не працював.

Разом з тим, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085 м. Єнакієво віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють в неповному об'ємі свої повноваження.

При цьому відповідачем зазначено, що ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», на який відповідно до зазначеного вище договору мала відбутись поставка товару, офіційно припинив свою діяльність 13.08.2014 року, однак бойові дії на території міста розпочались значно раніше.

З огляду на зазначене суд розцінює дану обставину як таку, що беззаперечно ставить під сумнів реальність виконання вищезгаданих транспортно-експедиційних послуг.

Крім того згідно показань свідків договір-заявка на надання транспортно-експедиційних послуг за №14/1606 був укладений з ТОВ ВКФ «Союз СВ» шляхом надіслання поштовим зв'язком примірника договору контрагенту позивача. Однак згідно наданої Курєрською службою «Від А до Я» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією, така доставка мала місце 02.07.2014 року, в той час як у вищевказаній заявці зазначено дата і час завантаження товару - 17.06.2014 року, а термін доставки - 18- 19.06.2014 року (а.с 54 т. VII).

Одночасно представниками відповідача зазначено про відсутність фактів реального здійснення господарських операцій та господарської діяльності контрагентом ТОВ ВКФ «Союз СВ» ТОВ «Діспол», як ще одну із підстав для визнання господарської операції ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" безтоварною.

Так, відповідно до встановлених в акті перевірки ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова обставин вбачається, що діяльність ТОВ «Діспол» направлена на ухилення від сплати/мінімізацію власних податкових зобов'язань та на формування податкової вимоги третім особам шляхом надання їм можливості необґрунтованого формування податкового кредиту та валових витрат по операціях з ним, відносно податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за травень, червень 2014 року.

З акту перевірки та наданих в судовому засіданні пояснень представниками відповідача вбачається, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області також ставить під сумнів і реальність господарських операцій позивача з ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль».

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договорів №49/15 від 05.08.2015 року та №56/15 від 28.09.2015 року укладеного між ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» та ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль», останній зобов'язується поставити та передати у власність позивача продукцію (чавун переробний колотий (ковшові залишки)) (а.с.135-137, т.VI, а.с.1-6 т.VII).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів копій рахунків-фактури, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних товар транспортувався різними перевізниками із м. Дніпроджержинськ до м. Івано-Франківськ (а.с. 138-182, т. VI).

При цьому відповідно до протоколу дотиту свідка ОСОБА_25, який був водієм та перевозив товар згідно ТТН за №1808/01 від 18.08.2015 року, останній здійснював перевезення не з м. Дніпроджержинськ, а з м. Кривий Ріг (а.с. 129-133, т. VII).

Водночас суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на лист ТОВ «Транс ЮА», як товариства, що здійснювало перевезення товару відповідно до ТТН№23/09 від 23.09.2015, згідно з яким останнє транспортування продукції взагалі не здійснювало, оскільки як вбачається з вищезазначеної ТТН вантажоперевезення здійснювало ТОВ «УА ТРАНС», а не ТОВ «ЮА ТРАНС», лист-відповідь якого відповідачем додано до матеріалів справи, та які як вбачається з витягів із ЄДРПОУ є різними юридичними особами (а.с. 127-128, т. VII).

Однак як вбачається з акту перевірки та наданих в судовому засіданні пояснень представниками відповідача проведеною перевіркою встановлено, що чавун переробний колотий (ковшові залишки) в металургійному виробництві має назву скрап. Скрап (від англ. Scrap, техн.) - зашлаковані відходи чорних металів, що утворилися під час випускання із плавильних агрегатів, транспортування та розливання чавуну та сталі, та є різновидом шихтового металобрухту (вид №25 за ДСТУ 4121-2002) металевою сировиною.

Виходячи з вищенаведеного, виробником вказаної продукції чавуну переробного колотого (ковшові залишки) є металургійні підприємства. Проведеним аналізом досліджено ланцюг постачання вказаного виду продукції та відповідно до даних єдиного реєстру податкових накладних не можливо встановити суб'єкта господарської діяльності у якого придбаний чавун переробний колотий, відбувається обрив ланцюга постачання на підприємствах, які не є виробниками вказаного виду продукції, тобто відсутній факт формування саме цього активу (товару), як ресурсу внаслідок власного виробництва або реального придбання у інших суб'єктів господарювання. При цьому вищенаведені суб'єкти господарювання вводять в обіг продукцію за незначною ціною, а в подальшому відбувається значне зростання ціни продукції невідомого походження.

Разом з тим позивачем не пред'явлено до перевірки відповідний сертифікат якості на отриманий товар від ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль», так як сертифікат якості за №43 від 03.08.2015 року щодо «колотого передельново чугуна», який затверджено директором ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль» ОСОБА_26 не відповідає технічним умовам чавуну марки ПЛ-1, ПЛ-2 (ГОСТ 805-80) та в даного ОСОБА_3 відсутній атестат про акредитацію лабораторії Національного агентства акредитації України.

Водночас ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль» надавало позивачу послуги з перевезення чавуну переробного колотого на суму 9 000 грн., яке ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» в порушення п.198.1, п.198.2 ст.198 ПКУ без фактичного отримання послуги віднесено до податкового кредиту.

Відповідно до встановлених судом обставин господарські відносини позивача із ТОВ "Авіанова" теж є безтоварними.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів договорів, укладених позивачем із ТОВ "Авіанова" за №15-1210 від 12.10.2015 року та №15-0411 від 04.11.2015 про постачання товару, позивач придбавав частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматура і їх частини; механічне устаткування для керування рухом (запасні частини до тепловозів М62, втулки циліндра, марки 14Д40.36.01-1).

Поставка товару здійснювалась транспортом на умовах DAP, відповідно до умов ІНКОТЕРМС (редакція 2010 р.). Місце поставки товару: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична,22, ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (а.с. 18-211 т. ІІІ).

Як вбачається з акту перевірки висновок про безтоварність операцій був зроблений відповідачем на підставі фактів відсутності товариства за місцем реєстрації та неможливості ідентифікації постачальника товару контрагента ТОВ "Авіанова" - ТОВ «ВВ ТРАНС» (а.с. 134-137, т.VII).

Так, ідентифікувати постачальника товару (втулки циліндра, марки 14Д40.36.01-1) не можливо, так як до складу податкового кредиту ТОВ «ВВ ТРАНС» включено податкові накладні по придбанню від постачальників товарів та послуг, які відмінні від тих, що було в подальшому реалізовано на адресу ТОВ «Компанія Лимард», що ставить під сумнів реальність господарської операції по реалізації даного товару.

Неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв'язку з відсутністю факту його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, яка доказується відсутністю факту одержання (купівлі) ТОВ «ВВ ТРАНС» відповідної кількості товару від інших суб'єктів господарювання або внаслідок власного задекларованого виробництва у досліджуваному та попередніх звітних періодах.

Тобто ТОВ «ВВ ТРАНС» проведено реалізацію ТОВ «Компанія Лимард» товару невідомого походження, який по ланцюгу постачання реалізовано ТОВ «Авіанова» та ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару.

Окрім того позивачем було представлено податковому органу сертифікат якості на запасні частини, виробником якого є ПАТ «Тепловозоремонтний завод» м. Полтава, зв'язок якого із ТОВ «ВВ ТРАНС» не встановлено.

Разом з тим пояснення представників відповідачів про можливість укладення відповідного договору на поставку товарів ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» із ПАТ «Тепловозоремонтний завод» м. Полтава, щоб на переконання податкового органу, не викликало сумнівів у реальності здійснення таких господарських операцій, суд залишає без уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦК України свобода договору як одна з основних засад цивільного законодавства і виразник диспозитивної спрямованості втілених у нього норм походить від вільного волевиявлення суб'єктів, що є принциповим для цивільного обороту. У разі прийняття особою принципового рішення про те, що нею укладатиметься договір, вона на свій розсуд обирає того, з ким вступатиме у правовідносини, тобто вона вільна у виборі контрагента за договором.

Обгрунтованим вважає суд і висновок податкового органу стосовно безтоварності господарських операцій з ТОВ "НВП "Інтертерм" з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що відповідно до договорів за №38/15 від 18.05.2015 року, №05/11-1 від 05.11.2015 та №16/11-1 від 16.11.2015 ТОВ "НВП "Інтертерм" зобов'язувалось поставити позивачу товар, а саме: частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматура і їх частини; механічне устаткування для керування рухом (запасні частини до тепловозів М62.

Поставка товару здійснювалася на умовах DAP, за правилами ІНКОТЕРМС - 2010. Місце поставки товару: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 22, ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

Для підтвердження реальності даних господарських операцій представником позивача надано заявки на поставку продукції, накладні, акти прийому-передачі продукції, товарно-транспортні накладні, прихідні ордери, картки складського обліку матеріалів, рахунки на оплату, податкові накладні, платіжні доручення (а.с. 28-257 т. ІІ).

Проведеним аналізом досліджено ланцюг постачання вказаного виду продукції та відповідно до даних єдиного реєстру податкових накладних не можливо встановити суб'єкта господарської діяльності у якого придбане кільце компресійне, відбувається обрив ланцюга постачання на підприємствах, які не є виробниками вказаного виду продукції, тобто відсутній факт формування саме цього активу (товару), як ресурсу внаслідок власного виробництва або реального придбання у інших суб'єктів господарювання. При цьому суб'єкти господарювання ТОВ ФПГ «Діоніка», ТОВ «Екодит» та ТОВ «Ідеал Інвест» вводять в обіг продукцію за незначною ціною, а в подальшому відбувається значне зростання ціни продукції невідомого походження, а саме ФПГ «Діоніка» реалізувало ТОВ «Ідеал Інвест» кільце компресійне за 0,01 грн., а останнє - ТОВ "НВП "Інтертерм" за 248,33/235,5/180 грн.

Крім того аналізом баз даних Архів електронної звітності та зареєстрованих податкових накладних встановлено та ідентифіковано товар за найменуванням в ланцюгу послідовних і взаємопов'язаних безтоварних господарських операціях за ланцюгом постачання товару (кільце компресійне, кільце маслозємне, втулка циліндра, кільце маслозємне, кільце хромоване компресійне, клапан випускний), а саме: ТОВ "Євро Ефект" - ТОВ "Канремторг" - ТОВ "НВП "Інтертерм" - ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» встановлено, що постачальником товару для ТОВ НВП «Інтертерм» є ТОВ "Канремторг", а постачальником останнього є ТОВ "Євро Ефект" .

При цьому на останній ланці постачання відсутній вхідний податковий кредит, пов'язаний з придбанням товару, відбувається обрив ланцюга постачання на підприємствах, які не є виробниками вказаного виду продукції, тобто відсутній факт формування саме цього активу (товару), як ресурсу внаслідок власного виробництва або реального придбання.

Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ "Євро Ефект" вводить в обіг (легалізують) продукцію походження якого не підтверджується фактом (джерелом) його законного введення в обіг тому, що постачальники не мають реального задекларованого виробництва. Основний вид діяльності постачальника - неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

ОСОБА_3 сформувало податковий кредит за рахунок контрагентів- постачальників при придбанні товарів відповідно до електронних податкових накладних з номенклатурою: взуття, що було у вжитку, дитячі молочні суміші, підвіски срібні, пюре фруктове, мило та ін.

В обіг вводиться продукція за дуже низькою ціною, а саме: ТОВ "Євро Ефект" реалізовано постачальнику ТОВ "Канремторг" запчастини за ціною 0,01 грн. за штуку, які в подальшому реалізоване ТОВ "НВП "Інтертерм", яке є безпосереднім постачальником ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» уже за ціною 238/176/228 грн./шт., а клапан випускний по ціні аж 1 603 грн./шт.

Окрім того, відповідно до п.1.3 договорів виробником товару вказано ТОВ "НВП "Інтертерм", проте кількість працюючих у ОСОБА_3 у період 2015 року становить 3 чоловік, що ставить під сумнів можливість виробництва запасних частин до рухомого складу.

Водночас, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб та транспортних засобів, які перетинають державний кордон, у період з 10.05.2015 року по 22.05.2015 директор ТОВ «Інтертерм» - ОСОБА_27 на момент підписання договору поставки №38/15 від 18.05.2015 року перебував за межами території України, а саме в Китайській Народній Республіці (а.с. 94, т.VII).

Разом з тим згідно товарно-транспортних накладних №31/07-1 та №05/08-1 від 31.07.2015 року та від 05.08.2015 року відповідно, перевезення ТМЦ від ТОВ «Інтертерм» на адресу ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» здійснювалось транспортним засобом Пежо 207 з номерними знаками ВС2325ЕН. Даний транспортний засіб являється легковим автомобілем із повною масою 1450 кг, що свідчить про неможливість перевезення таким видом транспорту великогабаритних ТМЦ (а.с. 103, т.VII).

Згідно з товарно-транспортною накладною №23615/1 від 23.06.2015 року та №1715 від 01.07.2015 року ТМЦ від ТОВ «Інтертерм» на адресу ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» здійснювалось транспортними засобами МАН з номерними знаками ВС1174СР з м. Пустомити Львівської області до м. Івано-Франківська та Мерседес з номерними знаками СЕ3689ВА з м. Полтава до м. Івано-Франківська відповідно, однак до відомостей «Відеоконтроль-Рубіж» вказані транспортні засоби 23.06.2015 року та 01.07.2015 року перебували виключно на території Львівської області, території Житомирської, Хмельницької, Тернопільської та Чернівецької областей, що унеможливлює постачання ТМЦ таким транспортом в адресу ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод (а.с. 105-107, т.VII).

Крім того відповідно до пп.2.2 договорів за №38/15 від 18.05.2015 року , №05/11 від 05.11.2015 року та №16/11-1 від 16.11.2015 року, укладених позивачем з ТОВ "НВП "Інтертерм" , підтвердженням якості товару з боку постачальника є сертифікат якості або паспорт, декларація про відповідність, які надаються при постачанні кожної партії товару. Однак ПАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» не надано вищевказаних документів на отримані запасні частини до тепловозів від контрагента - ТОВ "НВП "Інтертерм".

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

При цьому датою віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п.198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно пункту 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог Кодексу.

Загальні вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку встановлені ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.4 зазначеного Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пункту 2.15 та пункту 2.16 Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Як вбачається з системного аналізу даних норм та інших приписів податкового законодавства України, податкові наслідки будь-якої господарської операції, на відміну від цивільно-правових, повинні оцінюватись саме відповідно до їх економічного змісту, а не юридичної форми.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 ПК України).

Необхідно зазначити, що якщо певна господарська операція між суб'єктами господарювання (платниками податку) не відбулася, чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Тобто, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Зазначене стосується також і випадків, коли певні товари чи послуги придбаваються не в межах господарської діяльності платника податків.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України при розгляді справ даної категорії справ, зокрема, в ухвалі від 26.10.2010р. по справі № К-5746/07, в ухвалі від 08.07.2010р. по справі № К- 23280/07.

За змістом зазначеного вище, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Між тим, за відсутності факту здійснення господарської операції, відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. При цьому, про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала); відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції (наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо); відсутність можливості здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо та інші обставини.

Наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції. Отже, позивачем відображені в податковій звітності правові взаємовідносини з вищевказаними суб'єктами господарювання були здійснені без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування та несплати податків. У зв'язку з вищевикладеним, у ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" відсутнє право на формування податкового кредиту по операціях з ТОВ «Індастріал-Інвест», ТОВ «Конвеєрспецмонтаж», ТОВ ВКФ «Союз СВ», ТОВ ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Авіанова» та ТОВ «Інтертерм».

Оцінюючи в сукупності викладене, можна дійти висновку про неможливість проведення контрагентами господарських операцій з позивачем, а надані первинні документи не можуть бути підставою для формування податкового кредиту, як такі що складені з порушенням пункту 2 статті З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Наявність у позивача лише документів, які відповідно до вимог Закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданої податкової накладної, сама по собі не є підставою для включення визначених у них сум до складу податкового кредиту, якщо судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Таким чином, оскільки операції позивача із контрагентами є безтоварними, так як податковим органом не встановлено, а позивачем не підтверджено, що здійснені ними господарські операції носять реальний характер, а отримані послуги (товари) використано в межах господарської діяльності, то ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" занижено податок на додану вартість в сумі 1 737 673 грн. та податок на додану вартість в сумі 2 180 524 грн.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, на виконання покладених на нього функцій, в межах своєї компетенції, відповідають дійсним обставинам справи, є повністю підставними та не можуть бути визнані недійсними.

З огляду на зазначене, в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень слід відмовити повністю.

Крім того при поданні адміністративного позову представником ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" в позовній заяві було зазначено, що за результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення за №, №, № залишено без змін, проте податкові повідомлення-рішення за №, № в частині застосованої штрафної санкції та в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати на користь ТОВ «ВФК «Бізнес-Модуль», ТОВ «Авіанова», і ТОВ «Інтертерм» відповідно, скасовані та винесено нові рішення за №, №.

Однак податкові повідомлення-рішення за №, № суду надано не було, що унеможливило визначення судом до розгляду справи по суті суми майнових вимог та відповідно і здійснення розрахунку розміру судового збору, який підлягав сплаті.

З огляду на зазначене з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" слід стягнути в дохід Державного бюджету України суму несплаченого судового збору в розмірі 11 936 грн. 54 коп. ((818 462 грн. + 5 506,64 грн. + 510 грн. + 19 507 грн. + 2 725 655 грн.) - 41 608,07 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно платіжного доручення за №2352 від24.10.2016 року = 11 936,54 грн.).

На підставі пп.14.1.108 п.14.1 ст.14, п.123.1 ст.123, п.138.2 ст.138, п.139.1 ст.139, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, ст.ст.1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" на користь держави 11 936 (одинадцять тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн. 54 коп. судового збору.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 08.08.2017 року.