Справа № 824/1934/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 серпня 2017 року м. Київ К/800/27529/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши дотримання ст.ст.17, 20, 210, 211, 212 КАС України та відповідність вимогам ст.213 КАС України касаційної скарги ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга представника позивача на вказані судові рішення.

За змістом частини 2 статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з приписів статтей 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції, постановленої в письмовому провадженні, починається по закінченню п'яти днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Оскаржувана ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду постановлена в письмовому провадженні 05 липня 2017 року; касаційну ж скаргу представником позивача подано 04 серпня 2017 року (згідно дати штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказав, що копію ухвали апеляційного суду позивачем було отримано лише 17 липня 2017 року, а тому строк на касаційне оскарження не порушено.

Проте, представником позивача не додано до касаційної скарги документів (конверту, довідки відділення поштового зв'язку тощо) в підтвердження дати направлення на адресу позивача копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, що є перешкодою для з'ясування питання дотримання ним строку звернення до суду з касаційною скаргою.

Крім того, в результаті вивчення касаційної скарги також встановлено її невідповідність вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, встановлено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Водночас, представником позивача заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване складним майновим станом позивача й, як наслідок, неможливістю сплатити судовий збір.

Приписами частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» в силу положень частин 1 та 2 якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлених законодавством.

Разом з тим, названі правові норми Закону України «Про судовий збір» і Кодексу адміністративного судочинства України не мають безумовного, абсолютного характеру і встановлюють певні умови, за наявності яких особа, яка звертається до суду з відповідною заявою чи скаргою, може скористатись пільгами, встановленими цими статтями щодо сплати судового збору.

При цьому, підставою для звільнення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат.

Натомість, розмір ставки судового збору може бути зменшений судом або розстрочений таким чином, щоб не допустити ситуації, в якій особа може залишитись без засобів для існування, проте в усіх випадках з урахуванням мінімальних соціальних гарантій у розмірах, встановлених для відповідних категорій громадян Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Також, особі, яка звертається з клопотанням в порядку вищевказаних правових норм Закону України «Про судовий збір» і Кодексу адміністративного судочинства України необхідно врахувати і те, що воно має бути вмотивованим, а наведені в ньому доводи - підтверджені відповідними доказами.

В поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору представник позивача посилався на складний майновий стан позивача, обґрунтовуючи його розміром отримуваної нею пенсії, яка відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в місті Чернівці від 06 грудня 2016 року за №11682 становить 1233,15 грн., що не задовольняє її життєвих потреб.

Однак, з огляду на наведене вище, такі посилання самі по собі не можуть свідчити про незадовільний майновий стан позивача (в розумінні наведених приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» і статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України) та неможливість сплатити судовий збір за подання вказаної касаційної скарги (що, водночас, не позбавляє особу права подати відповідні документальні докази), а отже не можуть бути визнані беззаперечною підставою для звільнення від його сплати.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII) передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Позовна заява подана у серпні 2015 року.

При зверненні до суду з вказаною позовною заявою, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру становила 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, яка, згідно із положеннями статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», складала 1 218 грн.

Відповідно ж до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, сплачена сума судового збору за подання даної касаційної скарги повинна узгоджуватися з приписами статтей 4, 6 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі, рахунок отримувача: 0007, , Код банку отримувача: 820019, Банк отримувач ГУ ДКСУ у м. Києві, Код класифікації доходу бюджету: 22030105 "Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075), символ звітності: 255".

Згідно ж із частиною 4 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 3 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 213 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, залишення останньої без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись стст.213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

Протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали усунути зазначені недоліки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник