Справа № 804/3819/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 р. Справа № 804/3819/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріДерев'янко К.П.
представника позивача представника відповідача представника відповідача представника третьої особи ОСОБА_3 Гомілка А.Є. Падалка А.В. Падалка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_6 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправними дій, скасування акту позапланової невиїзної перевірки та припису,-
Самозайнята особа арбітражний керуючий ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа - Міністерство юстиції України, в якому просив:
- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України щодо здійснення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_6 протиправними;
- визнати незаконним та скасувати акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 № 41-А від 02.06.2017 року;
- визнати незаконним та скасувати припис про недопущення повторних порушень від 06.06.2017 року № -П.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що всупереч законодавчим приписам відповідачем було протиправно проведено позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6, крім того висновки та обставини, викладені в акті перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 від 02.06.2017 № 41-А, не відповідають дійсності, у зв'язку із чим припис № -П від 06.06.2017 року, складений на підставі вказаного акта, є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткові письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, просив суд задовольнити позов.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача, просили відмовити у їх задоволенні та надали до суду письмові заперечення, які містяться в матеріалах адміністративної справи.
Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечував проти позовних вимог позивача, просив в задоволенні останніх відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 24.05.2017 року по 25.05.2017 року відділом з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 під час виконання ним обов'язків ліквідатора у справі № 904/5844/14 про банкрутство ТОВ «БТ-Груп».
Предметом перевірки було несвоєчасне внесення арбітражним керуючим обов'язкової звітності (інформації) під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «БТ-Груп».
В результаті проведеної перевірки було складено акт № 41-А від 02.06.2017 року та на підставі зазначеного акту було винесено припис від 06.06.2017 року № -П про недопущення повторних порушень у подальшій діяльності.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Щодо позовної вимоги відносно визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України щодо здійснення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_6, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 228 затверджено Положення про Міністерство юстиції України (далі - Мін'юст), відповідно до пункту якого Мін'юст є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.
Мін'юст є державним органом з питань банкрутства.
Пунктами 3, 10 Положення № 228 зазначено, що Мін'юст здійснює державну політику з питань банкрутства у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.
Водночас, відповідно до п.п. 50 п. 4 Положення № 228 Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).
Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року № 2343-ХII (зі зніми та доповненнями, далі - Закон № 2343-ХII) державний орган з питань банкрутства сприяє створенню організаційних, економічних, інших умов, необхідних для реалізації процедур відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у тому числі процедур банкрутства державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків; організовує систему підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); установлює вимоги для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); здійснює інші передбачені законодавством повноваження.
При цьому, положеннями ст. 3 Закону № 2343-ХII, якою визначені повноваження державного органу з питань банкрутства, прямо не передбачено право Мін'юсту здійснювати контроль за діяльністю арбітражних керуючих, проте, перелік повноважень не є вичерпним, зокрема, відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 3 Закону державний орган з питань банкрутства може здійснювати інші передбачені законодавством повноваження.
З огляду на наявні повноваження та з метою деталізації та уточнення порядку реалізації державним органом з питань банкрутства вищенаведених положень Закону Мін'юстом прийнято наказ від 27.06.2013 року № 1284/5, яким затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів). Цей Порядок поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).
Відповідно до п. 1.3 Положення № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі арбітражний керуючий) здійснюють Мін'юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін'юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.
Пунктом 1.4 Порядку № 1284/5 визначено, що цей Порядок встановлює: процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обовязки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Дисциплінарна комісія) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.
Згідно п. 2.1., 2.2 визначено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.
Пунктом 2.6. Порядку визначені підстави для проведення позапланової перевірки: подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням;
звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю;
виявлення недостовірності даних, заявлених у документах, поданих арбітражним керуючим для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);
неподання або подання не в повному обсязі в установлений строк арбітражним керуючим документів обов'язкової звітності або виявлення недостовірності даних у документах обов'язкової звітності, поданих арбітражним керуючим;
перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю;
встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства, зазначеного в пункті 2.2 цього розділу, та направлення звернення (скарги), що було (а) підставою для проведення відповідної позапланової перевірки, для проведення додаткового контролю;
рішення Дисциплінарної комісії щодо проведення органами контролю додаткового контролю на підставі заяв та скарг, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії;

виявлення Мін'юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов'язків;

невиконання арбітражним керуючим вимог рішень (ухвал, постанов) господарського суду у справах про банкрутство.

Позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін'юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п'ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

Так, підставою для проведення позапланової перевірки було неподання або подання не в повному обсязі в установлений строк арбітражним керуючим документів обов'язкової звітності або виявлення недостовірності даних у документах обов'язкової звітності, поданих арбітражним керуючим.

Відповідно до вимог ст. ст. 102, 103 Закону № 2343-ХII та Положення № 228, Мін'юст, як державний орган, який здійснює державну політику з питань банкрутства, організовує систему підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), установлює вимоги для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та за результатами складеного кваліфікаційного іспиту видає офіційний документ (свідоцтво), який надає право особі здійснювати діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), про що вносить запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Таким чином, якщо орган наділений повноваженнями видавати документ дозвільного характеру на здійснення певних функцій, цей же орган має право і контролювати дотримання вимог закону при здійсненні цих функцій особою, яка отримала такий дозвіл.

Окрім того, оскільки Мін'юст відповідно до абзацу 16 ч. 1 статті 1 Закону є учасником у справі про банкрутство, користується процесуальними правами та несе процесуальні обов'язки учасника у справі про банкрутство (п.п. 50 п. 4 Положення № 228), і як учасник у справі, у разі виявлення ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов'язків, може ініціювати перевірку діяльності арбітражного керуючого.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач мав законні підстави для призначення проведення позапланової перевірки діяльності позивача з огляду неподання ним у встановлений строк документів обов'язкової звітності згідно з п. 2.6 Порядку № 1284/5.

Щодо посилань позивача на положення норм Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 року № 1728-VІІІ, то їх слід вважати безпідставними та необґрунтованими, оскільки норми вказаного закону поширюються виключно на суб'єктів господарювання, арбітражний керуючий в свою чергу є суб'єктом незалежної професійної діяльності (ст. 4 Закону № 2343-ХII), а отже перевірка діяльності останнього здійснюється виключно на підставі норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Мін'юсту від 27.06.2013 року № 1284/5.

З огляду на викладене, в задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_6 слід відмовити.

Щодо позовної вимоги відносно визнання незаконним та скасування акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 № 41-А від 02.06.2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії державного чи іншого органу - це офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Пунктом 3.1 Порядку №1284/5 визначено, що голова та члени комісії мають право під час проведення перевірки складати акти, які фіксують факти, пов'язані з організаційними питаннями стосовно проведення перевірки, необхідності її продовження чи неможливості її проведення.

Відповідно до наведеної норми, акт перевірки - є засобом документування, тобто фіксує певні факти, пов'язані з організаційними питаннями щодо проведення перевірки. Тобто, висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Таким чином, оцінка висновків контролюючого органу за результатами перевірки досліджується в межах формування відповідного рішення і саме через його скасування. Тобто, предметом оскарження в адміністративному суді є юридичні наслідки, що безпосередньо випливають з результатів перевірки, а самі по собі дії щодо надання висновків не порушують прав, свободи та інтересів позивача. Викладені в акті висновки можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішення суб'єкта владних повноважень при складанні акту або законність рішень, дій, в основу яких покладені дані висновки.

З огляду на викладене, акт перевірки арбітражного керуючого не може бути предметом окремого оскарження у суді, оскільки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні приписів ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_6 № 41-А від 02.06.2017 року слід відмовити.

Щодо позовної вимоги відносно визнання незаконним та скасування припису про недопущення повторних порушень від 06.06.2017 року № -П, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.9 Порядку № 1284/5, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 7) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 8) (далі - розпорядження).

Пунктом 6.9.1 Порядку 1284/5, передбачено, що орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис.

Відповідно до п. 6.12. Порядку № 1284/5, у приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов'язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень. У разі якщо арбітражним керуючим протягом року не вчинено аналогічних вказаним у приписі порушень, припис вважається виконаним.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах, що має місце лише у тому випадку, коли сталися зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах, чого немає у спірних правовідносинах.

Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Вирішуючи даний спір, слід дійти висновку, що сам по собі оскаржуваний припис не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки останній містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов'язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача стосовно неналежної роботи порталу електронних сервісів, що в свою чергу позбавило останнього можливості надати в електронній формі відомості державному реєстратору, є необґрунтованим належними та допустимими доказами, оскільки в період з 11.04.2017 року (момент призначення позивача арбітражним керуючим ТОВ "БТ-Груп" до 22.04.2017 року (21.04.2017 року останній день внесення позивачем обов'язкової звітності (інформації) під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ "БТ-Груп" жодних планових регламентних робіт на порталі електронних сервісів не проводилось, на сайті Кабінету електронних сервісів (http://kap.minjust/gov/ua) в архіві новин зазначена інформація щодо планових регламентних робіт відсутня.

Крім того, посилання позивача на неможливість надати повну та достовірну інформацію стосовно ТОВ "БТ-Груп" у виді форм № 5, № 5.1, № 2 в строк визначений п.4.7 Порядку подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов'язкових відомостей (інформації) від 18.01.2013 року № 130/5, з підстави передання йому бухгалтерської та статистичної інформації по підприємству-банкруту лише 10.05.2017 року слід також вважати необґрунтованими, тому як відповідні відомості у виді форм № 5, № 5.1, № 2 все ж були внесені позивачем 28.04.2017 року, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство які наявні в матеріалах справи.

Стосовно посилань позивача на несвоєчасного отримання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі № 904/5844/14, суд вважає за необхідне зазначити, що останнім жодними доказами не підтверджено коли саме була отримана зазначена ухвала, крім того у відповідності до приписів п. 15 ч. 2 ст. 41 Закону № 2343-ХII ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо несвоєчасного отримання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі № 904/5844/14 слід також вважати безпідставними.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо визнання незаконним та скасування припису про недопущення повторних порушень від 06.06.2017 року № -П задоволенню також не підялгає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, згідно статті 94 КАС України судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову самозайнятої особи арбітражного керуючого ОСОБА_6 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання протиправними дій, скасування акту позапланової невиїзної перевірки та припису - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2017 року.

Суддя Н.В. Боженко