Справа № 810/1698/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1698/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О.;
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травня 2017 року, ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить: визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_2 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи І категорії; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи І категорії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії.

Позивач зазначає, що у лютому 2017 року звернувся до Київської обласної державної адміністрації із заявою про надання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, додавши довідку МСЕК від 15.06.2016 серії АВ №0513331 та висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 16.05.2016 №8372.

Проте, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації відмовив позивачу листом від 14.03.2017 року №05-49-585, зазначивши в обґрунтування своєї відмови те, що з 01.01.2015 року ОСОБА_2 не проживає на території забрудненої зони.

Позивач оспорює відмову відповідача, оскільки відповідною довідкою та експертним висновком встановлено причинний зв'язок хвороби позивача із впливом аварії на ЧАЕС, а отже саме зазначене захворювання було підставою для встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у видачі посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації прийняти рішення про встановлення ОСОБА_2 статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати ОСОБА_2 посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Встановлено для Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Богуславським РВ ГУ МВС в Київській області 28 вересня 1999 року.

Згідно з копією паспорта громадянина України, з 12 грудня 1986 року і по теперішній час позивач зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 19.07.1985, у період з 19.07.1985 по 05.09.1986 ОСОБА_2 працювала вихователем дитячого садка (м. Богуслав). У періоди з 15.10.1986 по 15.11.1986 позивач працювала нянею у дитячому садку №2 м. Богуслав, у період з 18.11.1986 по 06.05.1987 позивач працювала вихователем у вказаному дошкільному навчальному закладі, з 25.05.1987 по 17.08.1987 позивач працювала нянею у дитячому садку (м. Богуслав).

У період з 03.09.1987 по 18.12.1987 ОСОБА_2 працювала вихователем у дитячому садку №4 с. Москаленки, а з 21.12.1987 по 23.01.1989 працювала на посаді статистки райкому комсомолу (м. Богуслав).

З 24.01.1989 по 10.05.1989 позивач працювала в'язальницею на фабриці художніх виробів «Перемога», а у період з 12.05.1989 по 27.04.1999 позивач працювала санітаркою ЦСО (м. Богуслав).

28 січня 2002 року Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_2 посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_3.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 16.05.2016 №8372 за результатами розгляду звернення позивача та зареєстрованої в ЦМЕК 23.03.2016 документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС встановлено основний діагноз: Злоякісне новоутворення яєчників, ст. ІІІ-С, кл. гр. ІІ, Т3N0M0.Стан після комбінованого лікування. Згідно експертного висновку захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.06.2016 серії АВ №0513331 позивачу з 14.06.2016 встановлена друга група інвалідності та зазначено причину інвалідності - захворювання позивача, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

З матеріалів справи слідує, що позивач 21 лютого 2017 року звернулась до Управління соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, до якої були додані експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 16.05.2016 №8372 та довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.06.2016 серії АВ №0513331.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2017 Богуславською районною державною адміністрацією Київської області листом від 21.02.2017 №47/07.2-16/554 було направлено вказану заяву з додатками для розгляду до Київської обласної державної адміністрації, про що позивача було проінформовано листом від 28.03.2017 №01-25/831.

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, розглянувши заяву позивача від 21.02.2017, надав відповідь листом від 14.03.2017 №05-49-585 , в якому повідомив, що посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії видається інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою на підставі довідки МСЕК про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідач у вказаному листі повідомив, що документом, що підтверджує статус громадян, є посвідчення відповідної категорії.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач посилається на Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином відповідач вважає, що з 01.01.2015 позивач не проживає на території забрудненої зони і тому відсутні правові підстави для видачі посвідчення 1 категорії.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється ; відповідно до статей 9, 11 і 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон №796).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Згідно п. 10 Порядку видача відповідних посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до ст. 14 Закону №796 та п. 10 Порядку посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії видається інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Документом, що підтверджує статус громадян, є посвідчення відповідної категорії.

Відповідно до статті 11, 14 Закону №796 до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи четвертої категорії належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Отже, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року, прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (п.10 Порядку).

Колегія суддів звертає увагу на те, що причинний зв'язок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, на підставі посвідчення 4 категорії, довідка медико - соціального експертної комісії про встановлення позивачу групи інвалідності, пов'язано із впливом аварії на Чорнобильській АЕС, видана після 01.01.2015 року.

На підставі вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Разом з тим, на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28.12.2014 року № 76-VІІІ) виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Вище зазначений Закон № 76- VІІІ набрав чинності 01.01.2015 року.

Таким чином, з 01.01.2015 року позивач не проживає на території забрудненої зони.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів позивачем не надано та не доведено факту проживання на території зони посиленого радіологічного контролю на момент звернення до суду, хоча відповідно до Закону України №796 - саме проживання на території зони посиленого радіологічного контролю є обов'язковою умовою для дії посвідчення категорії 4.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для віднесення позивача до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення.

Крім того, відповідно до листа Мінсоцполітики від 08.06.2015 №658/20/112-15 потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76- VІІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 29.11.2016 року у справі №806/3570/15 та від 21 квітня 2016 року у справі №К/800/688/16.

Окрім цього слід зазначити той факт, що позивач не звертався до Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо розгля подання про видачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії, а Департамент соціального захисту населення Київської обласної державі адміністрації в свою чергу не відмовляв у його розгляді, що й підтверджується самим позовом та матеріалами справи.

Тобто у Позивача відсутні будь-які підстави для звернення до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, оскільки фактично між Позивачем та Департаментом відсутній правовий спір.

Департамент соціального захисту населення є структурним підрозділом Київської обласної державної адміністрації, котра в свою чергу є місцевою державною адміністрацією.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - задоволити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 11 серпня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.