Справа № 826/5801/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5801/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31 липня 2017 року 09:10 № 826/5801/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, (далі - позивач), до Міністерства освіти і науки України, (далі - відповідач, МОН України), про визнання протиправним та скасування наказу МОН України від 09.03.2016 року № 240 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту», (далі - оскаржуваний наказ), в частині призначення із 10.03.2016 р. по 19.04.2016 р. позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності позивача за період діяльності із 01.01.2013 р. по 29.02.2016 р. по напрямам: аудит відповідності та фінансовий аудит.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваний наказ у зазначеній частині є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII встановлено мораторій на проведення перевірок підприємств, установ та організацій. МОН України належить до контролюючих органів, які мають право на проведення перевірок підприємств, установ та організацій виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Однак, перевірку позивача призначено за відсутності такого дозволу.

Представники сторін у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином, при цьому, представником позивача заявлено письмове клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

09.03.2016 р. МОН України видано оскаржуваний наказ № 240, яким сектору внутрішнього аудиту доручено провести із 10.03.2016 р. по 19.04.2016 р. позаплановий внутрішній аудит окремих питань діяльності позивача за період діяльності із 01.01.2013 р. по 29.02.2016 р. по напрямам: аудит відповідності та фінансовий аудит. Того ж дня затверджено Програму з проведення позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова.

Наказ № 240, за переконанням позивача, є таким, що виданий протиправно, адже перевірку позивача призначено у період дії мораторію, без отримання дозволу Кабінету Міністрів України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

28.12.2014 р. прийнято Закони України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

• з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

• з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Згідно з п.п. 1, 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Водночас, п. 8 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України № 76-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З огляду на поточну дату, строк дії вказаної норми Закону України від 28.12.2014 р. № 76-VIII закінчився.

Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що МОН України мало право на проведення позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності позивача, проведення якого призначено шляхом видачі оскаржуваного наказу.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що на час розгляду та вирішення публічно-правового спору по суті аудит вже є таким, що проведений. За результатами проведеного аудиту складено звіт від 17.08.2016 року № 12/20-3 та надано рекомендації до звіту. Як наголосив у додаткових поясненнях по суті позову представник відповідача та підтверджується наявною у матеріалах справи засвідченою копією листа позивача від 15.11.2016 р. № 01-10/2010, рекомендації, надані позивачу за результатами проведеного аудиту, впроваджені останнім у своїй діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, пп. 19 п. 10 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 630, Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Міністр: організовує внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечує їх здійснення в МОН та бюджетних установах, що належать до сфери його управління.

Окрім викладеного, суд також погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що позивачем не наведено суду доводів, які б свідчили про порушення його прав та інтересів внаслідок видачі оскаржуваного наказу. Видача оскаржуваного наказу не призвела до порушення прав позивача.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу в частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Суддя Н.Г. Вєкуа

Суддя Н.М. Клименчук