Справа № 826/10391/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Регіональне охоронне агентство “СТАФ”

до

Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судовому засіданні 17 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 26 квітня 2016 року №1685/26-56-12-01-18 “Про результати камеральної перевірки даних, податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ “РОА “СТАФ” (код ЄДРПОУ 37046213) за жовтень-листопад 2015 року (далі по тексту – акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідальність за що передбачена пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню спірне податкове повідомлення-рішення, з огляду на те, що положення статті 1201 Податкового кодексу України, які діяли до 01 січня 2016 року, передбачали застосування штрафних санкцій за цією нормою лише після затвердження Міністерством фінансів України відповідного Порядку про застосування штрафних санкцій, проте такий порядок останнім не був затверджений до 01 січня 2016 року, а з 01 січня 2016 року таку норму щодо затвердження відповідного порядку було взагалі виключено зі статті 1201 Податкового кодексу України; на момент порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних (жовтень – листопад 2015 року) повинна застосовуватись стаття 1201 Податкового кодексу України в редакції на момент вчинення такого порушення та станом на дату складання спірних податкових декларацій, порядку застосування штрафних санкцій за статтею 1201 Податкового кодексу України не існувало, а тому податкова інспекція здійснила розрахунок та нарахування штрафних санкцій за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням без урахування чинних норм законодавства станом на жовтень-листопад 2015 року; Порядок направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, що передбачає форму для застосування штрафних санкцій набрав чинності лише 16 лютого 2016 року.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки актів перевірки та звертав увагу, що ТОВ “РОА “СТАФ” не заперечує факту порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; процедурні порушення, допущені під час проведення перевірки, не можуть бути єдиною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу першого-четвертого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з абзацом восьмим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Абзац одинадцятий пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п’ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Таким чином, продавець товарів/послуг зобов’язаний зареєструвати виписану покупцю податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом п’ятнадцяти календарних днів від дати її складання.

Як вбачається з акта перевірки, ТОВ “РОА “СТАФ” порушило граничні терміни реєстрації податкових накладних, а саме: податкова накладна №10, дата складання – 30 листопада 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 23 грудня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 8; податкова накладна №13, дата складання – 30 листопада 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 23 грудня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 8; податкова накладна №7 дата складання – 30 листопада 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 24 грудня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 9; податкова накладна №8, дата складання – 30 листопада 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 24 грудня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 9; податкова накладна №6, дата складання – 31 жовтня 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 16 листопада 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 1; податкова накладна №5, дата складання – 30 листопада 2015 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних – 23 грудня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації – 8.

Висновки акта перевірки про реєстрацію вказаних податкових накладних з порушенням п’ятнадцятиденного строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджуються скрін-шотом з цього Реєстру.

При цьому виявлені в акті перевірки порушення з приводу несвоєчасної реєстрації виписаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем не заперечуються.

За відсутності у справі доказів, які б спростовували висновки акта перевірки, суд вважає, що відповідачем вірно встановлено порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обв’язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Водночас пункт 35 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” встановлює, що норми пункту 1201.1 статті 1201 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, оскільки у межах спірних правовідносин податкові накладні складені позивачем після 01 жовтня 2015 року, порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування відповідних штрафних санкцій згідно з пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується із доводами позивача про те, що до 01 січня 2016 року передбачалось застосування відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових у встановленому порядку, який не був затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тому що відсутність розробленого та затвердженого центральним органом виконавчої влади порядку (механізму) застосування штрафних санкцій не виключає відповідальності за порушення у вигляді штрафу, прямо передбаченого Податковим кодексом України.

Акцентування позивача на тому, що Порядок направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, що передбачає форму для застосування штрафних санкцій набрав чинності лише 16 лютого 2016 року, не впливає на правомірність застосування штрафних санкцій, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте 27 травня 2016 року.

Проте, у будь-якому випадку, окремі недоліки у формі оскаржуваного рішення або відсутність розробленого та прийнятого у встановленому порядку застосування штрафних санкцій не є самостійною підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Подільському районі доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “РОА “СТАФ” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю “Регіональне охоронне агентство “СТАФ” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко