Справа № 824/26/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/26/17-а

13 год. 37 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

суддів Дембіцького П.Д.,

ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання Ковальчук Т.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства соціальної політики України про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким зобовязати Міністерство соціальної політики України зняти автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соцзахисту та надати дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_2.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що в 2014 році за рішеннями суду (Хотинський районний суд - рішення №724/2070/13-Ц від 06.06.2014 р., Вінницький апеляційний адміністративний суд - рішення №824/2486/13-а від 27.02.2014 р.) було зобовязано ОСОБА_3 повернути Міністерству соціальної політики України автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938), отриманий як гуманітарна допомога. Однак, в 14.05.2015 р. були внесено зміни до норм чинного законодавства щодо передачі безоплатно у власність членів сім`ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина - інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення. Позивач зазначає, що норми вказаних змін до законодавства поширюються на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім`ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності вказаних норм.

16.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття з реєстрації автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соцзахисту та просив надати йому дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу. Однак, у відповіді від 08.08.2016 р. позивачу відмовлено у задоволені заяви посилаючись на те, що станом на 05.08.2016 р. до Мінсоцполітики не надходила інформація щодо скасування судових рішень Хотинського районного суду №724/2070/13-Ц від 06.06.2014 р., та Вінницького апеляційний адміністративного суду №824/2486/13-а від 27.02.2014 року. На думку позивача вказана відповідь не узгоджується з нормами чинного законодавства, а відтак, позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідача в судове засідання не зявився належним чином був повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи, однак явку свого представника не забезпечив. Крім того, судом неодноразово повідомлялось відповідачу про можливість (право) надати заперечення проти позову, однак станом на день прийняття постанови, Міністерство соціальної політики України не повідомило суду своєї позиції відносно спірних правовідносин. Згідно положень ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Крім того, відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних матеріалів справи.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 звертався у 2013 році до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про зобовязання зняти автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку та надати дозвіл на перереєстрацію його в органах Державтоінспекції на ОСОБА_2. Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2013 р., справа №824/2486/13-а, у задоволені позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 р. постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року залишено без змін. (а.с. 75-78).

16.03.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до Міністерства соціальної політики України з заявою про зняття з реєстрації автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соцзахисту та надати дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу. 08.08.2016 р. Міністерство соціальної політики України відмовило позивачу у задоволені поданої заяви, зазначивши, що станом на 05.08.2016 р. до Мінсоцполітики не надходила інформація щодо скасування судових рішень Хотинського районного суду №724/2070/13-Ц від 06.06.2014 р., та Вінницького апеляційний адміністративного суду №824/2486/13-а від 27.02.2014 р., а відтак вони є обовязковими до виконання на всій території України. (а.с. 13).

На підтвердження права отримання дозволу на перереєстрацію транспортного засобу Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) позивачем надано наступні докази:

- довідку Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у місті Чернівці ради від 27.11.2013 р. № 11035, де вказано, що гр. ОСОБА_2 перебував на обліку в управлінні, одержував компенсацію на догляд за престарілою особою ОСОБА_3 та компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з 24.03.2005 р. по 15.04.2010 р, з 16.04.2010 р. по 08.06.2010 р.;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_3 08.06.2010 р. Серія 1-МИ №077993;

- протокол Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України №26/ГД-2729/К від 20.07.2006 р. про визнання гуманітарною допомогою автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938);

- довідку виконкому Рухтинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 17.01.2014р. про те, що ОСОБА_2 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 18.10.2010 р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, в господарстві батька ОСОБА_2, але постійно проживав разом з своїми батьками тому, що батьки були інвалідами, часто хворіли і потребували стороннього догляду;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Фольксваген Пассат, 2001 року випуску, кузов №WVWHC63B31E006938, державний номерний знак НОМЕР_1 видане на імя ОСОБА_3 без права продажу, дарування, передачі іншій особі. (а.с. 20).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року №2961-IV (далі Закон №2961-IV) держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Положеннями ч. 9 ст. 26 Закону №2961-IV встановлено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що 20.07.2006 р. визнано гуманітарною допомогою автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) та передано у користування батьку позивача ОСОБА_3 без права продажу, дарування, передачі іншій особі. 08.06.2010 р. ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 1-МИ №077993, у звязку із чим виник спір щодо необхідності повернення вказаного автомобіля (гуманітарної допомоги) Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації.

Таким чином, після смерті інваліда, який помер у 2010 році, питання про належність автомобіля, отриманого ним в якості гуманітарної допомоги, вирішувалось на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, а саме постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19 липня 2006 р. N 999.

Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Згідно з ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 р. N 1192-XIV (в редакції, що діяла на день смерті ОСОБА_2М.), забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що у 2013 р. ОСОБА_2, після смерті батька, звертався до суду з позовною заявою до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про зобовязання зняти автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку та надати дозвіл на перереєстрацію його в органах Державтоінспекції на ОСОБА_2. (адміністративна справа №824/2486/13-а). Згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2013 р., залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційний адміністративного суду від 27.02.2014 р. у справі №824/2486/13-а, позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог, посилаючись на норми постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19 липня 2006 р. N 999 (у редакції, чинній на час смерті інваліда 08.06.2010 року).

Крім того, 06.06.2014 р. Хотинським районним судом у справі №724/2070/13-Ц зобовязано ОСОБА_2 повернути Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації автомобіль марки Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938), керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19 липня 2006 р. N 999.

14.05.2015 р. ч. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» N 426-VIII частини другу і третю статті 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., N 51, ст. 451; 2010 р., N 8, ст. 62; 2014 р., N 4, ст. 61) викладено в такій редакції:

- "Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або у разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль, визначений у частині другій цієї статті, такий автомобіль повертається органам соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» N 426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд звертає увагу, що 14.05.2015 р. нормами Закону України N 426-VIII врегульовано питання щодо можливості передачі автомобіля, визнаного як гуманітарна допомога, у власність позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19 липня 2006 р. N 999, зміни до п. 41 якої були внесені 07.10.2015р. та визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики.

Судом встановлено, що на підставі вказаних змін до законодавства позивач 16.03.2016 р. звернувся до Міністерства соціальної політики України з заявою про зняття з реєстрації автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соцзахисту та надати дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу. Однак, 08.08.2016 р. Міністерство соціальної політики України відмовило позивачу у задоволені поданої заяви, зіславшись на судові рішення Хотинського районного суду №724/2070/13-Ц від 06.06.2014 р. та Вінницького апеляційний адміністративного суду №824/2486/13-а від 27.02.2014 р., що набрали законної сили.

Згідно із ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас, суд звертає увагу, що прийняття Закону України N 426-VIII від 14.05.2015 р. було спрямоване на врегулювання спірних правовідносин до набрання ним чинності, з метою застосування чинного законодавства до правовідносин, що мали місце до його прийняття, в тому числі до правовідносин, що склались на час смерті 08.06.2010 р. ОСОБА_3 Таким чином, з 14.05.2015 р. змінилось правове регулювання та застосування норм законодавства щодо перереєстрації транспортного засобу, визнаного як гуманітарна допомога. А відтак, суд вважає, що посилання Міністерства соціальної політики України на судові рішення Хотинського районного суду №724/2070/13-Ц від 06.06.2014 р. та Вінницького апеляційний адміністративного суду №824/2486/13-а від 27.02.2014 р. не грунтуються на вимогах спеціального законодавства. Суд наголошує, що вказані судові рішення були прийняті до прийняття Закону України N 426-VIII від 14.05.2015 р., а відтак норми, якими керувались суди, не можуть більше застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки вказаним Законом змінено порядок їх врегулювання.

Також згідно листа Міністерства юстиції України від 29.04.2011 № 5149-0-26-11-18 щодо усунення суперечностей між положеннями нормативно-правових актів визначено, що при розв'язанні таких правових колізій, як правило, застосовуються загальновизнані прийоми тлумачення правових норм (надання переваги нормі, що має вищу юридичну силу, а у разі виявлення суперечностей (колізії) між положеннями різних нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, застосовуються положення нормативно-правового акта, який прийнято пізніше або який є спеціальним тощо).

Розділом ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» N 426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» N 426-VIII від 14.05.2015 р було прийнято пізніше, а тому саме положення цього законодавчого акту слід застосовувати до правовідносин, що виникли у цій справі.

Тому суд вважає, що висновки відповідача, викладені у листі від 08.08.2016 р., про відсутність підстав для зняти автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соцзахисту та неможливість надати дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_2 є безпідставними і необґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з матеріалів справи Міністерство соціальної політики України не розглянуло по суті заяву позивача від 16.03.2016 р. про зняття з реєстрації автомобіль Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та надання дозвілу на перереєстрацію транспортного засобу, посилаючись на вказані вище судові рішення. Таким чином, фактично відповідач допустив бездіяльність щодо вирішення порушеного у заяві питання, а тому належним способом захисту порушеного права буде визнати таку бездіяльність протиправною та такою, що порушує законні вимоги позивача.

Відповідно до п.3 "Положення про Міністерство соціальної політики України", затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 р. №389/2011, до основних завдань Мінсоцполітики України відноситься, зокрема, ведення Єдиного реєстру отримувачів гуманітарної допомоги та здійснення контролю за транспортуванням, отриманням, збереженням, охороною, складуванням, розподілом, цільовим використанням, обліком гуманітарної допомоги.

Згідно з абз. 3 п. 1 постанови КМУ "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 9 липня 2006 р. N 999 (далі - Постанова N 999) для забезпечення автомобілями діти-інваліди беруться на облік після досягнення ними п'ятирічного віку. Забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції).

Відповідно до п.36 Порядку N 999 взяття на облік інваліда (крім інваліда внаслідок трудового каліцтва) здійснюється структурним підрозділом соціального захисту населення, а інваліда внаслідок трудового каліцтва - управлінням виконавчої дирекції у розрізі наявних черг інвалідів (відповідно до пунктів 25 - 28 цього Порядку) з дати огляду облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК), яка видала інваліду висновок про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем у разі, коли такий висновок видано не раніше ніж дата реєстрації заяви.

Згідно з п. 16 Порядку N 999 перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС протягом 10 діб з моменту визначення особи, що буде експлуатувати автомобіль на законних підставах, шляхом видачі письмової довідки, форма якої затверджується Мінсоцполітики. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда структурним підрозділом соціального захисту населення, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Враховуючи вимоги наведених законодавчих актів, а також у зв'язку із встановленням порушення права позивача щодо залишення вказаного автомобіля за позивачем, суд вважає, що для належного захисту порушеного права слід зобов'язати відповідача вирішити питання щодо зняття автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та надання дозволу на перереєстрацію вказаного транспортного засобу на ОСОБА_2. Тобто або самостійно вирішити порушене позивачем питання або доручити відповідальному органу здійснити вказані дії.

Крім того суд зазначає, що рішення про безоплатну передачу після смерті інваліда, автомобіля отриманого ним як гуманітарна допомога, приймається Міністерством соціальної політики України.

Враховуючи очевидну протиправну бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо невчиненню дій по вирішення порушеного у листі-зверненні ОСОБА_2 питання по зняттю автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та наданню дозволу на перереєстрацію вказаного транспортного засобу, суд дійшов до висновку про необхідність прийняти рішення, яким визнати таку бездіяльність центрального органу виконавчої влади протиправною та зобов'язати відповідача вчинити відповідні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність бездіяльності щодо невчинення дій по вирішенню порушеного у листі-зверненні ОСОБА_2 питання по зняттю автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та наданню дозволу на перереєстрацію вказаного транспортного засобу.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приймає рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України сплачений судовий збір в сумі 580 грн згідно квитанції №49 від 13.10.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо невчинення дій по зняттю автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та наданню дозволу на перереєстрацію вказаного транспортного засобу.

3. Зобовязати Міністерство соціальної політики України вирішити питання щодо зняття автомобіля Фольксваген, 2001 року випуску (кузов №WVWHC63B31E006938) з обліку в органах соціального захисту населення та надання дозволу на перереєстрацію вказаного транспортного засобу на ОСОБА_2.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України сплачений судовий збір в сумі 580 грн згідно квитанції №49 від 13.10.2016 року.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий Т.М. Брезіна

Судді П.Д. Дембіцький

ОСОБА_1

Постанову в повному обсязі складено у п'ятиденний строк.