Справа № 813/2049/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року справа № 813/2049/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю позивача - ОСОБА_1;

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідачів - Паїк М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької об'єднаного державної податкової інспекції (надалі Городоцька ОДПІ) Головного управління ДФС у Львівській області про скасування наказу та поновлення на посаді, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Городоцької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про скасування наказу від 18.05.2017 року за №32-0 та поновлення на посаді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні позивача відповідачем не було запропоновано іншу роботу на цьому підприємстві та не було враховано його переважного права на залишення на роботі. У зв'язку з незаконним звільненням просить поновити його на попередній посаді.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задоволити.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що звільнення відбулося у відповідності до норм чинного законодавства. Зокрема, вважає, що роботодавцем було враховано продуктивність праці позивача та переважне право на залишення на роботі, в термін було попереджено про наступне вивільнення, а зробити пропозицію роботи не було можливим оскільки вакантною була одна посада, яку відповідно до своєї кваліфікації позивач не міг обіймати.

Присутній представник відповідача проти позову заперечила, просить у його задоволенні відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши позивача та представників сторін, суд встановив таке.

Наказом відповідача від 10.01.2017 року за №4 на виконання вимог п.2.3 наказу ДФС України від 28.12.2016 року за №1042 «Про внесення змін до окремих наказів ДФС» введено в дію з 10.01.2017 року організаційну структуру відповідача на 2017 рік.

24.02.2017 року позивача було повідомлено про наступне звільнення згідно п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за №889-VIII, з наступними змінами та доповненнями, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

18 травня 2017 року відповідач прийняв наказ за №32-о, яким звільнив головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_1 із займаної посади згідно п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників.

Не погодившись із таким звільненням позивач звернувся до суду за захистом свого права на працю.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Зокрема, у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.87 цього ж Закону, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Абзацом другим частини 3 цієї ж статті передбачено, що звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Згідно з абзацом перший цієї частини, процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Так, у відповідності до положень частини 1 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що законодавцем визначено алгоритм дій роботодавця при звільненні у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників.

Перш за все, особа повинна бути попереджена про звільнення та одночасно з таким попередженням їй повинні бути запропоновані всі вакантні посади.

Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що законодавець не встановлює обмежень у спірних правовідносинах щодо пропозиції вакантних посад.

Обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

При цьому, посилання відповідача на відсутність вакантних посадах є необгрунтованим, оскільки в момент попередження про наступне вивільнення, вакантними є всі посади згідно нового штатного розпису, які і повинні були запропоновані всім працівникам, в тому числі і позивачу.

В подальшому, роботодавець визначає серед осіб, які погодились з пропозицією обійняти посади, тих хто має переважне право на залишення на роботі, у відповідності до положень ст.42 КЗпП України.

Дотримання саме такого порядку при звільненні у спірних правовідносинах, гарантуватиме працівникам рівні права та обмежить свавілля роботодавця при звільненні у відповідності до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 року №21-29а15, від 1 квітня 2015 року №6-40цс15, від 19.05.2015 року №21-107а15, від 10.03.2015 року за №21-52а15.

Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджуються обставини скорочення штатної чисельності державних службовців у Городоцькій ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та відсутність пропозицій позивачу вакантних посад.

Наведене дозволяє суду констатувати той факт, що позивача було звільнено з порушенням законодавства про працю, а саме - не було запропоновано вакантних посад одночасно з попередженням про наступне вивільнення.

Також, слід зазначити, що судом не досліджуються обставини переважного права позивача на залишення на роботі, оскільки дана стадія порядку звільнення у спірних правовідносинах слідує після дотримання роботодавцем положень законодавства про попередження про наступне вивільнення та пропозиції вакантних посад.

Що стосується вимоги про поновлення на посаді.

У відповідності до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що позивач був звільнений не у відповідності до вимог чинного законодавства його вимоги про поновлення на посаді підлягають задоволенню.

При цьому, позивача слід поновити на попередній роботі , як передбачає наведена норма, з 19 травня 2017 року, з урахуванням абзацу другого п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

З огляду на викладене, позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а позов підлягає до задоволення.

При цьому, у відповідності до положень ст.162 КАС України, в резолютивній частині постанови слід зазначити про протиправність спірного акта індивідуальної дії.

Крім того, постанова в частині поновлення підлягає негайному виконанню в силу положень ст.256 КАС України.

Судовий збір, у відповідності до положень ст.94 КАС України, не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області від 18 травня 2017 року за №32-о «Про звільнення ОСОБА_1».

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Яворівського відділення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівські області з 19.05.2017 року.

4. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 серпня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк