Справа № 199/1110/17 (2-а/199/70/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2017 рокусправа № 199/1110/17 (2-а/199/70/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року у справі № 199/1110/17 (2а/199/70/17) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції Калиняк Максима Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування постанови Інспектора патрульної поліції Калиняк М.М. серія ЕАА №055471 від 30.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову серії ЕАА №055471 по справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2017 року, складену інспектором 2 батальйону 2 роти УПП у м. Дніпропетровську капралом поліції Калиняком М.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено відеозапис в якому зафіксовано факт правопорушення, а саме користування під час руху засобами зв'язку, тримаючи його у руках.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2017 року відповідачем була складена постанова ЕАА №055471 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, яку він отримав поштою 07.02.2017 року.

Із зазначеної постанови вбачається, що 30.01.2017 року позивач під час керуванням ним автомобілем KIA CARENS, державний номер НОМЕР_1, по вул. Героїв Сталінграда (пр. Б. Хмельницького) у місті Дніпрі користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, чим порушив п. 2.9. Правил дорожнього руху.

Вважаючи зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, якими підтверджується склад адміністративного правопорушення - сукупність установлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, наявність яких характеризує, діяння як адміністративне правопорушення (проступок) із формальним складом, скоєного позивачем ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами частини 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 2.9. Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, на підтвердження скоєння позивачем зазначеного правопорушення відповідачем було надано відеозапис з нагрудної камери.

Апеляційним судом було досліджено наданий відеозапис та встановлено, що він не містить доказів користування позивачем засобами зв'язку, тримаючи їх у руці під час керування автомобілем. Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що при розмові співробітників патрульної поліції з позивачем, під час складання оскаржуваної постанови, він не визнавав правопорушення, наполягав на наданні інспектором доказів на підтвердження його вчинення.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року у справі № 199/1110/17 (2а/199/70/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко