Справа № 826/6081/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6081/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни, треті особи: ОСОБА_4, Головне територіальне управління юстиції у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що державний реєстратор не перевірив подані іпотекодержателем документи на факт того, чи відповідає їх зміст нормативно-правовим актам, та прийняв незаконне рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 липня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ніловою А.О. прийнято рішення №22947815 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно якого проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на квартиру двокімнатну, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності НОМЕР_2.

Вважаючи дане рішення відповідача протиправним, ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення законодавством не передбачено обов'язку державного реєстратора перевіряти наявність у іпотекодавця заборгованості, зазначеної у вимозі та розміру такої заборгованості, а тому, приймаючи до уваги подачу ОСОБА_4 усіх документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості на підставі договору іпотеки та відсутність у відповідача на момент прийняття оскаржуваного рішення підстав для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідач правомірно відповідно до вимог законодавства здійснив 17 липня 2015 року державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на квартиру, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності НОМЕР_2.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.4 ст.9 наведеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження (ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ч.ч.4, 5 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Частиною 1 ст.19 наведеного Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Частиною 1 п.13 цього Порядку встановлено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Згідно п.15 наведеного Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.п.36-39 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, серед іншого, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події.

Згідно п.46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. та зареєстрований в реєстрі за номером №594, за умовами якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Того ж дня, 22 червня 2012 року, між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 194136,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. та зареєстрований в реєстрі за номером №593.

З метою забезпечення виконання договору позики від 22 червня 2012 року, між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 22 червня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. та зареєстрований в реєстрі за номером №598, за умовами якого іпотекодавець (позивач) на забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником зобов'язань за основним договором передає в іпотеку іпотекодержателю (ОСОБА_4) квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6.1 вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно п.4.1-4.3 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним зобов'язанням, а також у разі невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за цим договором іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до цього договору. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки визначається іпотекодержателем самостійно.

За домовленістю сторін, у разі невиконання іпотекодавцем зобов'язання за основним договором у встановлений строк цей договір передбачає, що наступного дня після закінчення порушеного строку іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов'язання за основним договором у порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», та зареєструвати право власності на предмет іпотеки. В такому випадку цей договір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

З наявної в матеріалах справи копії реєстраційної справи щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 (рішення №22947815) вбачається, що 08 липня 2015 року ОСОБА_4 подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві заяву №12236906 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, до якої згідно картки прийому заяви №22694469 ним було додано наступні документи: договір іпотеки, серія та номер: 598, виданий 22 червня 2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горобинська Г.А.; довідка, серія та номер: 70, видана 07 липня 2015 року, видавник: УДППЗ «Укрпошта»; рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, видане 17 березня 2015 року, видавник: УДППЗ «Укрпошта»; опис, серія та номер: б/н, видане 17 березня 2015 року, видавник: УДППЗ «Укрпошта»; вимога про усунення порушень, серія та номер: б/н, видане 17 березня 2015 року, видавник: ОСОБА_4; копія паспорта громадянина України, серія та номер НОМЕР_3, виданий 18 лютого 1999 року, видавник Ватутінське РУ ГУ МВС України в м.Києві; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 30 травня 2008 року, видавник: ДПІ у Деснянському районі; Фіскальний чек №911б від 17 березня 2015 року.

Таким чином, ОСОБА_4 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано всі необхідні документи, зокрема, вимогу про усунення порушень від 17 березня 2015 року та докази отримання цієї вимоги позивачем.

Колегія суддів зазначає, що чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення законодавством не було передбачено обов'язку державного реєстратора перевіряти наявність у іпотекодавця заборгованості, зазначеної у вимозі, та розміру такої заборгованості.

Відповідно до п.1 додатку «Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» до наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року №607/5 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), цей Порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, серед іншого, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п.п.2-6 цього Порядку державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус, який прийняв заяву, забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Мін'юсту.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Мін'юсту з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, розглядає заяву, додані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

У випадку прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію, рішення про розгляд заяви, рішення про відмову в державній реєстрації один примірник рішення надсилається рекомендованим листом безпосередньо заявникові, а інший примірник - органу державної реєстрації прав за місцезнаходженням нерухомого майна.

У разі якщо заяву подано нотаріусу, посадовій особі органу місцевого самоврядування, адміністратору центру надання адміністративних послуг після прийняття рішення державним реєстратором Мін'юсту, особа, яка прийняла заяву, виготовляє відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, два примірники рішення (крім рішення про відмову в державній реєстрації та рішення про державну реєстрацію). Один примірник рішення видається заявнику, а другий передається органу державної реєстрації прав за місцезнаходженням нерухомого майна. У разі прийняття рішення про відмову один примірник цього рішення виготовляється державним реєстратором Мін'юсту та направляється органу державної реєстрації за місцезнаходженням нерухомого майна, другий - особою, яка прийняла заяву, для видачі заявнику.

Орган державної реєстрації прав за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту забезпечує, зокрема: внесення запису про державну реєстрацію на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту; виготовлення за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав у паперовому вигляді з проставленням напису «Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» для подальшого долучення до реєстраційної справи. Напис скріплюється підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, із зазначенням прізвища та ініціалів і засвідчується в установленому порядку печаткою.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апелянта щодо відсутності на оскаржуваному рішенні підпису державного реєстратора та печатки є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено здійснення підпису та проставлення печатки на рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Мін'юсту, оскільки виготовлення за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав у паперовому вигляді здійснює орган державної реєстрації прав за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Таким чином, за наслідком розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації лише за наявності підстав, виключний перелік яких встановлено ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та за відсутності таких підстав державний реєстратор зобов'язаний прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 подано до державного реєстратора разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень всі необхідні документи, в тому числі і вимогу про усунення порушень від 17 березня 2015 року, яка містить зміст порушеного зобов'язання, суму боргу, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний термін з дня отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги, а також докази отримання даної вимоги позивачем, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого позивач особисто отримала цю вимогу 23 березня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення від 17 липня 2015 року №22947815 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на квартиру двокімнатну, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, яке було чинним на момент прийняття вказаного рішення, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Посилання представника третьої особи ОСОБА_4 на пропущення позивачем строку звернення до суду колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в силу ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що позивач дізналась про оскаржуване рішення лише 19 жовтня 2015 року, отримавши рекомендований лист від нотаріуса Горобинської Г.А. з вимогою про звільнення житлового приміщення, до якої було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому саме з цієї дати в розумінні ст.99 КАС України позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод та інтересів, жодних доказів на спростування даних обставин суду не надано. З огляду на звернення ОСОБА_2 до суду першої інстанції 14 квітня 2016 року, колегія суддів дійшла висновку щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.