Справа № 264/1021/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №264/1021/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у справі № 264/1021/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про:

- визнання дій управління незаконними та скасування рішення № 4184 від 16 січня 2017 року та рішення № 457 від 21 лютого 2017 року про відмову у перерахунок пенсії;

- зобов'язання управління зарахувати до стажу роботи позивача період роботи з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року в ОМС та період роботи з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року в Управлінні МВС України в Донецькій області за довідкою № 2789/12/02-2016 від 27 вересня 2016 року;

- зобов'язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з урахуванням періодів роботи з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року в ОМС та період роботи з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року в Управлінні МВС України в Донецькій області за довідкою № 2789/12/02-2016 від 27 вересня 2016 року з моменту звернення за перерахунком пенсії (а.с. 3-6).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року позовні вимоги задоволені. Визнані неправомірними та скасовані рішення пенсійного фонду № 4184 від 16 січня 2017 року та № 457 від 21 лютого 2017 року про відмову позивачу в перерахунку пенсії по стажу. Зобов'язано управління зарахувати до стажу роботи позивача, період його роботи з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року в ОМС та період роботи з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року в Управлінні МВС України в Донецькій області за довідкою № 2789/12/02-2016 від 27 вересня 2016 року. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, з 02 листопада 2016 року, включивши до страхового стажу період його роботи з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року в ОМС та період роботи з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року в Управлінні МВС України в Донецькій області за довідкою № 2789/12/02-2016 від 27 вересня 2016 року (а.с. 52-53).

Не погодившись з судовим рішенням, Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що перерахунок пенсії не може бути здійсненим у зв'язку з неможливістю зробити перевірку довідки про підтвердження трудового стажу у зв'язку з ненаданням роботодавцем оригіналів документів, що підтверджують роботу позивача (а.с. 58-59).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

07серпня 2017 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від позивача, де він вказує на правомірність прийняття судом першої інстанції спірної постанови, наполягав на залишенні її в силі.

Крім того, позивачем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 серпня 2017 року замінено відповідача по справі Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області та на його правонаступника - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області разом із заявою про заміну сторони по справі надало клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області як отримувач пенсії за віком (а.с 8).

Відповідно до Довідки про трудовий стаж № 2789/12/02-2016 від 27 вересня 2016 року позивач, зокрема, з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року працював в ОМС та з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року працював в Управлінні МВС України в Донецькій області (а.с. 17, 39-40), що також підтверджується записами в дублікаті трудової книжки позивача (а.с. 9-16, 41-44).

02 листопада 2016 року позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про стаж від 27 вересня 2016 року №2789/12/02-2016.

Рішенням Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 4184 від 16 січня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі положень Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за періоди роботи з 11 липня 1980 року по 08 серпня 1980 року та з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року, так як довідка про стаж видана всупереч вимогам чинного законодавства та не відповідає положенням Постанови № 637, а саме відсутня підстава видачі (а.с. 19).

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя від 29 листопада 2016 року надано відповідь щодо неможливості проведення перевірки факту роботи позивача, так як підприємство не надало оригіналів документів, які підтверджують факт роботи за вищевказані періоди, що ставить під сумніви достовірність видачі довідки від 27 вересня 2016 року (а.с. 46).

31 січня 2017 року позивач повторно звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про стаж від 27 вересня 2016 року №2789/12/02-2016.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №457 від 21 лютого 2017 року відмовлено у перерахунку пенсії по стажу. В обґрунтування відмови пенсійним органом вказано, що станом на 21 лютого 2017 року позивачем не надано ніяких додаткових документів, які підтверджують стаж роботи з 11 серпня 1980 року по 07 серпня 2001 року згідно чинного законодавства.

Не погодившись із вищевказаними відмовами управління у перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відповідний перерахунок, відтак позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд вийшов за межі позовних вимог за приписами ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов'язав управління здійснити спірний перерахунок з 02 листопада 2016 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV)

Згідно ч.5 ст. 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічна норма міститься в постанові Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Спірні періоди роботи наявні в дублікаті трудової книжки (а.с. 9-16, 41-44).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи дублікату трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено три варіанта підтвердження пільгового стажу: трудовою книжкою з відповідними записами у ній, уточнюючі довідки та цей стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, перші два варіанти є основними, а третій - може застосовуватись у випадку, коли іншім способом підтвердити страховий стаж не можливо.

Крім того, позивач на підтвердження страхового стажу надав відповідачу уточнюючу довідку, яка має підпис посадової особи, штампи та печатки, відповідно до законодавства України (а.с. 17, 39-40).

Таким чином, суд вважає, що дії управління в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії неправомірними, так як ці періоди роботи позивача підтверджується вищенаведеними довідкою про трудовий стаж №2789/12/02-2016 р від 27 вересня 2016 року та дублікатом трудової книжки, а рішення відповідача № 4184 від 16 січня 2017 року та рішення № 457 від 21 лютого 2017 року про відмову в перерахунку пенсії є такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, суд вважає доцільним посилання суду першої інстанції на положення ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та виход за межі позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок йому пенсії 02 листопада 2016 року, а тому перерахунок пенсії позивача має бути здійсненим саме з моменту його звернення, тобто з 02 листопада 2016 року.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до твердження апелянта щодо невідповідності записів в дублікатах трудових книжок при призначенні пенсії та при її перерахунку, оскільки дублікат трудової книжки НОМЕР_1, яка заповнена 26 вересня 2016 року містить всі відомості що спірних періодів роботи позивача.

Крім того, суд не вбачає можливості не приймати данні з вищевказаної трудової книжки, оскільки вона, заповнена пізніше, ніж дублікат трудової книжки наданий при призначенні пенсії (НОМЕР_2) (а.с. 34-36), при цьому позивачем надано уточнюючу довідку саме для підтвердження наявності в нього спірного стажу.

Крім того, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливості надання оригіналів документів, що підтверджують факт роботи за ці періоди, оскільки ці оригінали знаходяться на території, непідконтрольній Українській владі, а саме у м. Донецьку, оскільки Управління МВС України в Донецькій області дислокувалось саме у м. Донецьку.

При цьому, в судовому порядку довідка про трудовий стаж на дублікат трудової книжки недійсними не визнавались.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження трудового стажу), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії, є такими, що не відповідають діючому законодавству України, а тому підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, щодо неправомірної відмови пенсійним органом у перерахунку пенсії позивачу та наявності підстав для її перерахунку.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у справі № 264/1021/17за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова