Справа № 826/18325/16
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що незважаючи на здійснення всіх необхідних заходів для продовження дії таких спеціальних дозволів, як-то завчасне та неодноразове звернення до Держгеонадра з повним пакетом документів, відповідач безпідставно повернув такі документи без розгляду на підставі пункту 15 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 року в частині підпункту, який визначає в якості підстави для відмови в продовженні строку дії спеціальних дозволів наявність у надрокористувача боргу із сплати загальнодержавних податків та зборів станом на останній звітний період. При цьому, позивач наголошує на тому, що відповідний підпункт пункту 15 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами не може вважатись правомірним, оскільки суперечить нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, що також підтверджується судовими рішеннями адміністративних судів у справі № 826/15532/16, якими вказаний підпункт у відповідній частині визнано протиправним та скасовано. У зв'язку з тим, що Держгеонадра не наводить будь-яких інших законодавчих підстав для відмови в продовженні дії спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» та не приймає будь-яких рішень (наказів) щодо продовження строків дії або відмови в продовженні строків дії відповідних спеціальних дозволів, то, на думку ПАТ «Укрнафта», останнє набуло права провадити діяльність з видобутку на таких ділянках надр за принципом «мовчазної згоди», як-то передбачено п. 6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2017 року задоволено вказаний позов повністю. Визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо повернення заяв Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з доданими до них документами на продовження строку дії спеціального дозволу № 832 від 31.03.1997 року на видобування корисних копалин Заводівського родовища; спеціального дозволу № 946 від 27.06.1997 року на видобування корисних копалин Коржівського родовища; спеціального дозволу № 1038 від 12.08.1997 року на видобування корисних копалин Козіївського родовища. Зобов'язано Державну службу геології та надр України продовжити строк дії та видати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» спеціальний дозвіл № 832 від 31.03.1997 року на видобування корисних копалин Заводівського родовища на 20 років до 31.03.2037 року, спеціальний дозвіл № 946 від 27.06.1997 року на видобування корисних копалин Коржівського родовища на 20 років до 27.06.2037 року, спеціальний дозвіл № 1038 від 12.08.1997 року на видобування корисних копалин Козіївського родовища на 20 років до 12.08.2037 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Державна служба геології та надр України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ПАТ «Укрнафта» володіє спеціальними дозволами на користування надрами Заводівського родовища (спеціальний дозвіл № 832 від 31.03.1997 року), Коржівського родовища (спеціальний дозвіл № 946 від 27.06.1997 року) та Козіївського родовища (спеціальний дозвіл № 1038 від 12.08.1997 року). Строк дії зазначених спеціальних дозволів складає 20 років, а отже їх дія закінчується у відповідні дати в березні, червні та серпні 2017 року.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, а також процедура продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615 (надалі також - Порядок № 615).

Абзацом 5 пункту 14 Порядку № 615 передбачено, що для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку його дії. Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону.

Судом першої інстанції було встановлено, що ПАТ «Укрнафта» у відповідності до вимог Порядку № 615 звернулось до Держгеонадра з заявами та додатковими документами, необхідними для продовження строку дії спеціальних дозволів, а саме: щодо спеціального дозволу № 832 від 31.03.1997 року заява № 05.2.2-20/87 від 11.07.2016 року та заява № 05.2.2-20/121 від 30.09.2016 року, щодо спеціального дозволу № 946 від 27.06.1997 року заява № 05.2.2-20/113 від 13.09.2016 року, щодо спеціального дозволу № 1038 від 12.08.1997 року заява № 05.2.2-20/86 від 11.07.2016 року.

На відповідні звернення Держгеонадра листами від 31.08.2016 року та від 28.10.2016 року повернуло надані ПАТ «Укрнафта» матеріали на продовження строків дії таких спеціальних дозволів з посиланням на пункт 15 Порядку № 615 в частині, яка передбачала можливість відмовити надрокористувачу в продовженні строку дії спеціальних дозволів в разі наявності у нього податкового боргу із сплати загальнодержавних податків та зборів станом на останній звітний період.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підстави, за яких користування надрами може бути обмежено, зупинено, або припинено визначено ст. ст. 56, 57 Кодексу України про надра, ст. 24 Закону України «Про нафту і газ», пунктом 5 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 56 Кодексу України про надра основними вимогами в галузі охорони надр є:

- забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр;

-додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами;

- раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів;

- недопущення шкідливого впливу робіт, пов'язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд;

- охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку;

- запобігання необгрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей;

- запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод;

- додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 57 Кодексу України про надра у разі порушення вимог статті 56 та інших статей цього Кодексу користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством.

При користуванні надрами відповідно до умов угоди про розподіл продукції право користування надрами може бути припинено, обмежено чи тимчасово заборонено (зупинено) на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" і такою угодою, і лише у випадках, зазначених у частині четвертій статті 26 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про нафту і газ» спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами не надається у разі, коли:

- не виконані вимоги цього Закону та умови проведення конкурсу;

- заявником подано документи з порушенням вимог проведення конкурсу на отримання спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами;

- заявником надано недостовірні або неповні відомості про себе.

Пунктом 5 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

- подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

- виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зі змісту зазначених статей не вбачається можливості відмовити в продовженні строку дії спеціального дозволу в разі наявності у надрокористувача податкового боргу. Більш того, статтею 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру. Законом України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» спеціальні дозволи на користування надрами віднесені до документів дозвільного характеру.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обгрунтованість доводів позивача, що оскільки нормами Кодексу України про надра, Закону України «Про нафту і газ», а також Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», як нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, не передбачено права Держгеонадра відмовляти в продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами в разі наявності у надрокористувача заборгованості зі сплати податків та зборів, то відмови відповідача від розгляду заяв про продовження строку дії спеціальних дозволів № 832 від 31.03.1997 року, № 946 від 27.06.1997 року, № 1038 від 12.08.1997 року з відповідних підстав є протиправними.

Колегія суддів не може залишити поза увагою, що пункт 15 Порядку № 615 в частині можливості відмовити в продовженні строку дії спеціального дозволу в разі наявності у надрокористувача податкової заборгованості визнано незаконним та скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року у справі № 826/15532/16, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.05.2017 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 року скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Оскільки пункт 15 Порядку № 615 в частині можливості відмовити в продовженні строку дії спеціального дозволу в разі наявності у надрокористувача податкової заборгованості визнано незаконним та скасовано судовим рішенням, яке набрало законної сили, то й посилання Держгеонадра на відповідний пункт в якості підстави для повернення документів ПАТ «Укрнафта» без розгляду від початку є протиправним.

Згідно з абзацом 14 пункту 14 Порядку № 615, рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі. Відповідно до пункту 25 Порядку № 615 з усіх питань щодо надання спеціальних дозволів, в тому числі й щодо відмови в продовженні дії дозволу Держгеонадра видає наказ, який протягом п'яти робочих днів розміщуються на офіційному веб-сайті відповідного органу.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в силу вимог Порядку № 615, відповідач був зобов'язаний протягом 45 днів з моменту отримання повних пакетів документів на продовження строків дії трьох спеціальних дозволів прийняти рішення у формі наказу про продовження або про відмову в продовженні строку дії таких спеціальних дозволів з підстав, передбачених законодавством та протягом п'яти робочих днів розмістити відповідне рішення на власному веб-сайті.

Судом першої інстанції було встановлено, що наказу з приводу відмови ПАТ «Укрнафта» в продовженні строку дії спеціальних дозволів на користування надрами Заводівського, Коржівського та Козіївського родовищ не приймалось, а повідомлення про відмову в продовженні строків дії спеціальних дозволів та повернення документів було здійснено листами.

Однак, лист не є рішенням відповідного органу в розумінні Порядку № 615, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Держгеонадра під час розгляду питання про продовження строків дії спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Абзацом 4 пункту 1 Порядку № 615 визначено, що видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

При цьому, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Державна служба геології та надр України прийняла наказ з приводу продовження або відмови в продовженні строків дії спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта».

Судом першої інстанції було встановлено, що повернення Державною службою геології та надр України заяв та документів ПАТ «Укрнафта» було здійснено листами, без прийняття будь-яких наказів.

Абзацом 2 пункту 25 Порядку № 615 передбачено, що з метою попереднього розгляду матеріалів щодо надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, анулювання дозволів та внесення до них змін Держгеонадра або Рада міністрів Автономної Республіки Крим відповідно до повноважень утворює комісію з питань надрокористування та затверджує положення про неї. До складу такої комісії включаються спеціалісти Секретаріату Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади. Положення про зазначену комісію та її персональний склад затверджуються органом з питань надання дозволу за погодженням з Мінприроди.

Тобто, питання щодо, з-поміж іншого, продовження строку дії спеціальних дозволів приймається колегіально, а не одноособово і оформлюється саме наказом, а не листом, що додатково підтверджується абзацом 7 пункту 25 Порядку № 615.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав вважати лист, складений за підписом т.в.о. голови Державної служби геології та надр України, рішенням (наказом) відповідного органу , а тому відповідач під час розгляду питання про продовження строків дії спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Абзацом 4 пункту 1 Порядку № 615 визначено, що видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Пунктом 6 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Враховуючи те, що Державна служба геології та надр України безпідставно повернула ПАТ «Укрнафта» матеріали на продовження строків дії спеціальних дозволів на користування надрами Заводівського, Коржівського та Козіївського родовищ та у встановлений законодавством строк не прийняла жодного рішення (наказу) щодо дії таких спеціальних дозволів, то з урахуванням принципу мовчазної згоди колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач набув права провадити діяльність з видобутку вуглеводнів на відповідних ділянках надр на наступні 20 років вже через десять робочих днів з моменту закінчення встановленого законодавством строку для відповіді відповідача щодо подальшої дії таких спеціальних дозволів, а саме: з 29.11.2016 року щодо спеціального дозволу № 832 від 31.03.1997 року на користування надрами Заводівського родовища; з 31.10.2016 року щодо спеціального дозволу № 946 від 27.06.1997 року на користування надрами Коржівського родовища; з 09.09.2016 року щодо спеціального дозволу № 1038 від 12.08.1997 року на користування надрами Козіївського родовища.

Відповідному праву, що передбачено положеннями Порядку № 615, кореспондується обов'язок Державної служби геології та нар України прийняти наказ про продовження строку дії відповідних спеціальних дозволів з подальшим наданням таких спеціальних дозволів з продовженим строком дії.

Пунктом 6 статті 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Зазначеною нормою Закону закріплений принцип мовчазної згоди згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Оскільки відповідач безпідставно повернув позивачу матеріали на продовження строків дії спеціальних дозволів на користування надрами Заводівського, Коржівського та Козіївського родовищ та у встановлений законодавством строк не прийняв жодного рішення щодо дії спеціальних дозволів на користування надрами таких родовищ, то з урахуванням принципу мовчазної згоди колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість доводів позивача, що останній набув права провадити діяльність з видобутку вуглеводнів на відповідних ділянках надр вже через десять робочих днів з моменту закінчення встановленого законодавством строку для відповіді відповідача щодо подальшої дії таких спеціальних дозволів.

Крім того, з огляду на те, що дія спеціального дозволу на користування надрами Заводівського родовища закінчилась 31.03.2017 року, то з урахуванням вищенаведеного принципу мовчазної згоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не втратив права провадити діяльність з видобутку вуглеводнів на відповідному родовищі й після дати закінчення дії відповідного спеціального дозволу № 832 від 31.03.1997 року, тобто після 31.03.2017 року.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо того, що 20.07.2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» № 519 від 04.07.2017 року, якою доповнюється п. 15 Порядку № 615 абзацами, які передбачають заборгованість з рентної плати за користування надрами в якості підстави для відмови в продовженні строку дії спеціального дозволу, з огляду на наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України № 519 від 04.07.2017 року за чинним законодавством України поширює свою дію виключно на правовідносини, що виникли з часу набрання нею чинності та не може застосовуватись до правовідносин, або впливати на права та обов'язки сторін, які виникли раніше.

Крім того, згідно з положеннями пп. 9.1.6 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, рентна плата відноситься до загальнодержавних податків, а з огляду на зміст судового рішення у справі № 826/15532/16, де суд вказав на незаконність та скасував положення пункту 15 Порядку № 615, яке передбачало наявність заборгованості з загальнодержавних податків та зборів в якості підстави для відмови в продовженні строку дії спеціального дозволу, - з урахуванням статей 9 та 72 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає такі доводи відповідача такими, що спростовуються положеннями частину 2 статті 19 Конституції України, статтями 56, 57 Кодексу України про надра, статтею 24 Закону України «Про нафту і газ», статтю 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Також пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано на те, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, в тому числі постанови Кабінету Міністрів України, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи вказане, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України № 519 від 04.07.2017 року є необгрунтованими.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів в обґрунтування правомірності власних дій, а також не спростував доводи, наведені позивачем.

Крім цього, колегія суддів вважає що вирішення питання про наявність підстав для продовження або відмову в продовженні строків дії спеціальних дозволів в даних правовідносинах не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, з огляду на наступне.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, адже завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.

З огляду на те, що продовження строку дії спеціальних дозволів законодавчо віднесено до виключної компетенції Державної служби геології та надр України, однак відповідач під час розгляду питання щодо продовження строків дії спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» діяв не в порядку та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, то суд вважає, що зобов'язання відповідача продовжити строк дії та видати спеціальні дозволи позивачу буде належним способом відновлення порушених прав та інтересів останнього та відповідає наявному позивача праву користуватись надрами відповідних ділянок надр.

Статтею 19 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 59, гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об'єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами, а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Тобто, обов'язковою передумовою отримання іншого документа, такого як гірничий відвід, для можливості реалізувати право на користування надрами є наявність спеціального дозволу, який видається Державною службою геології та надр України.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Державної служби геології та надр України продовжити строк дії та видати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» спеціальний дозвіл № 832 від 31.03.1997 року на видобування корисних копалин Заводівського родовища на 20 років до 31.03.2037 року, спеціальний дозвіл № 946 від 27.06.1997 року на видобування корисних копалин Коржівського родовища на 20 років до 27.06.2037 року, спеціальний дозвіл № 1038 від 12.08.1997 року на видобування корисних копалин Козіївського родовища на 20 років до 12.08.2037 року.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 08.08.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

< Справа слухалась у (обов'язкове для заповнення) >