Справа № 681/540/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/540/17

Головуючий у 1-й інстанції: Горщар А.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

08 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в квітні 2017 року звернулась до Полонського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просила:

- визнати протиправною відмову Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в призначенні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України ст.37 Закону України № 3723 "Про державну службу".

- зобов'язати Шепетівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч. 7 ст.37 Закону України №3723 "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від суми заробітку, згідно довідки № 1711/04 від 30.03.2017 до яких включені всі види оплати праці, з якого сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії.

- постанову суду в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

- покласти обов'язок на управління Пенсійного фонду України в Полонському районі протягом місяця подати суду звіт про виконання постанови суду.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 03.05.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності на пенсію державному службовцю.

Зобов'язано Шепетівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області призначити та виплачувати з 31.03.2017 пенсію державного службовця ОСОБА_2 відповідно до ч.7 ст.37 закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітку, згідно довідки № 1711/04 від 30.03.2017 до яких включені всі види оплати праці, з якого сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.05.2015 ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з наявністю у неї 2 групи інвалідності.

29.03.2017 наказом № 9-6 позивача звільнено з посади начальника відділу введення електронних реєстрів УПФ в Полонському районі у зв'язку із реорганізацією управління.

31.03.2017 позивач письмово звернулась до УПФУ з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до ст.37 Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

07.04.2017 УПФУ листом №348/04 відмовив в призначенні пенсії державного службовця.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на час набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 позивач працювала на посаді державного службовця та має вислугу понад 10 років, тому вона має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII).

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв'язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Таким чином, оскільки, позивач є інвалідом 2 групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді віднесеній до посад державних службовці, то має право на призначення пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.