Справа № 813/887/17
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань строку звернення до адміністративного суду

07 серпня 2017 року № 813/887/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог та клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції України у Львівській області, в якому просить суд:

« - визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.10.2017 № 110 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області» в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській області від 30.01.2017 № 97 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції України у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.»

Представник відповідача подав клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог, у якому просить позовну заяву залишити без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Зазначив, що позивачу оскаржує наказ від 13.10.2017 № 110, однак з адміністративним позовом звернувся 01.03.2017. При цьому зазначає, що позивач з даним наказом був ознайомлений 30.01.2017, а отже звернувся до суду з порушенням передбаченого статтею 99 КАС України місячного строку.

Позивач подав до суду заперечення на клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог, у якому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.10.2017 № 110 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області» в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначає, що з наказом був ознайомлений перебуваючи під вартою, а тому був позбавлений можливості належним чином здійснити захист своїх законних прав та інтересів щодо оскарження даного наказу в судовому порядку. Крім того, під час перебування під вартою у Львівській установі виконання покарань (№ 19) ОСОБА_3 мав скарги на здоровя, що суттєво впливало на його фізичний та психологічний стан, в тому числі здатність адекватно оцінювати зміст та висновки службового розслідування, наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У судовому засіданні представник позивача заявлене клопотання підтримав та просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог заперечив.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд звертає увагу, що відповідно до повідомлення державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_3 тримався під вартою у Львівській установі виконання покарань (№ 19) у період з 13.12.2016 по 17.03.2017, у звязку з чим позивач не мав змоги звернутись до суду у встановлений КАС України строк.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до ст. 8 КАС України, адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Клопотання представника відповідача про застосування наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд вправі на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів знайти підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, суд враховує практику Європейського Суду, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та вважає, що строк звернення позивача до суду з даним позовом слід розцінювати таким, що пропущений з поважних причин.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог у зв'язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити.

Відтак необхідно визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 158-160, 165, 167 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача - відмовити.

Клопотання представника позивача задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Кедик М.В.

Ухвала у повному обсязі складена 14.08.2017.