Справа № 166/585/17
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/585/17
номер провадження 2-а/166/42/17
ПОСТАНОВА

іменем України

26 червня 2017 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Лозицького С.О.,

за участю секретаря - Заєць Н.П.,

представника позивача- ОСОБА_5.,

представника відповідача- Борсук С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ратне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1213/20500/17 від 26.04.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась до Суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (надалі - Відповідача) про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1213/20500/17 від 26.04.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що, в даному випадку, в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України (надалі - Митний кодекс України).

Позивач вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

-факт невідповідності заявленого Позивачем в декларації коду товару не може бути доказом що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу;

-в оскаржуваній постанові не вказано жодного доказу вчинення Позивачем адміністративного правопорушення та не спростовано його пояснень та доказів, наданих під час притягнення до відповідальності.

Представник Позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник Волинської митниці ДФС у судове засідання з'явився, подав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що порушення, передбачене ст. 485 МК України, вчинене Позивачем, оскільки, як вбачається з митної декларації №205080000/2016/003735, поданої декларантом 30.10.2016 року, до декларування було заявлено товар «Трактор» «Беларус» 82.1, колісний, бувший у використанні, 2001 року випуску, заводський номер - без номера, марка двигуна Д-243, номер двигуна НОМЕР_1, потужність двигуна 57,4 кВт, об'єм двигуна - 4,75 л за кодом 8701 90 50 00 згідно УКТЗЕД з відповідною ставкою мита 0%.

Проте, при перевірці документів, що надавались до митного оформлення, встановлено: у рахунку-довідці від 24.10.2016 №0083006 зазначено «погрузчик-экскаватор, «ТО-49», год выпуска 2001…».

Беручи до уваги технічний НОМЕР_2 від 09.03.2016 в сукупності з наведеним рахунком-довідкою, Відповідач вважає, що даний товар є навантажувачем-екскаватором, який відповідно до Правила 2 (а) Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, повинен класифікуватись за кодом 8429 59 00 00 (ставка мита 0%).

Як зазначає Відповідач, відповідно до п. 1 висновків про результати перевірки, проведеної відповідно до наказу Волинської митниці ДФС від 01.02.2017 року №34 було встановлено, що під час митного оформлення вищевказаних товарів внаслідок неналежного контролю за правильністю класифікації товарів встановлено факт заниження бази оподаткування товарів за митною декларацією типу ІМ40АА №205080000/2016/003735 від 30.10.2016 року.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджується матеріалами, наявними у справі, постановою в справі про порушення митних правил №1213/20500/17 від 26.04.2017 року Волинської митниці ДФС України, винесеною заступником начальника Волинської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2, відповідно до якої декларанта - митного брокера Українське державне підприємство «Укрінтеравтосервіс» - ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме - порушення митних правил за ознаками ст. 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків митних платежів, що становить 1654,50 грн.

Згідно диспозиції статті 485 Митного кодексу України (надалі - МК України) відповідальність, передбачена її санкцією, настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на аналіз вказаної статті, Суд зазначає, що адміністративне правопорушення, як і будь-яке інше правопорушення, має свій склад, елементами якого є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

При цьому, об'єктом адміністративного проступку є суспільні відносини, тобто відносини, які складаються в різних галузях діяльності людей.

Об'єктивна сторона адміністративного проступку - це сукупність зовнішніх ознак проступку, які визначають вияв зовнішньої поведінки правопорушника. Це система передбачених нормою адміністративного права ознак, які характеризують зовнішній бік правопорушення. Вона характеризує суспільну шкідливість проступку та його спрямованість на порушення тих чи інших правовідносин (тобто, містить вказівку на об'єкт адміністративного правопорушення).

Ознаками об'єктивної сторони, зокрема, є адміністративно-правове діяння (дія або бездіяльність); шкідливі наслідки діяння, причинний зв'язок між протиправним діянням та наслідками, час, місце, умови, способи та знаряддя вчинення проступку.

При цьому, Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на те, що настання шкідливих наслідків і наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями та наслідками обов'язкові саме в матеріальних складах адміністративних правопорушень, тобто у тих, в диспозиції норм щодо яких, настання наслідків передбачено як частину об'єктивної сторони адмінправопорушення.

Суб'єктом проступку виступають фізичні, осудні особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, які вчинили ті чи інші проступки, і які досягли встановленого законодавством віку адміністративної відповідальності.

При цьому, Суд звертає увагу, що суб'єкти поділяються на види:

- загальні - усі громадяни, які проживають або перебувають на території України.

- спеціальні - службові особи, неповнолітні, військовослужбовці та військовозобов'язані, працівники органів внутрішнім справ, народні депутати України, суб'єкти сплати митних платежів, тощо.

Суб'єктивною стороною адміністративного правопорушення є психічна діяльність особи, пов'язані із вчиненням нею суспільно шкідливого діяння. Таким чином суб'єктивна сторона - це психічні процеси, які відбуваються в свідомості суб'єкта, що характеризують його волю, викривають думки, наміри та внутрішнє ставлення до власного діяння. Елементами суб'єктивної сторони є вина, мета вчинення проступку, мотив.

З огляду на наведене, об'єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України є правовідносини, які виникають у сфері справляння митних платежів (ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України) в момент, коли здійснюється оформлення ввезення товарів на митну територію України.

Таким чином, суб'єктами вказаних правовідносин є органи доходів і зборів та їх посадові особи з однієї сторони та платники податків - особи, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов'язок зі сплати митних платежів (п. 39 ст. 4 Митного кодексу України).

Тобто, в даному випадку, з диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб'єктом даного адміністративного правопорушення є платник податків, тобто суб'єкт є спеціальним.

Разом з цим, у випадку, коли митним декларантом є особа, яка здійснює декларування в рамках надання послуг митного брокера відповідно до ст.ст. 416, 417 Митного кодексу України (надалі - МК України), чинне законодавство не містить вимоги про стягнення митних платежів саме з митного брокера, діяльність якого обмежується наданням посередницьких послуг з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За таких обставин, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що представник митного брокера, якого, в даному випадку було притягнуто до адміністративної відповідальності, як і сам митний брокер, не є суб'єктами сплати митних платежів за товари, декларування яких вони здійснюють на договірних засадах в якості надання послуг, а отже - й не можуть бути суб'єктами відповідних правовідносин, які склались з приводу справляння митних платежів, платниками яких вони не є. Як наслідок ні митний брокер, ні особа, яка здійснює свою діяльність від імені митного брокера - суб'єктами правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена санкцією статті 485 МК України, не є.

Що стосується суб'єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, то Суд звертає увагу на те, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому зазначення ОСОБА_1 невірного коду товару в декларації, саме по собі, ще не є доказом того, що його дії були направлені саме на умисну несплату митних платежів і, як наслідок - наявності прямого умислу. Вказана правова позиція висловлена, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.12.2015 року у справі №359/2056/15-а.

За таких обставин Суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1, які полягали у митному декларуванні товару - трактора колісного марки «Беларусь», модель 82.1, бувшого у використанні, 2001 року випуску, заводський номер - без номера, марка двигуна Д-243, номер двигуна НОМЕР_1, потужність двигуна 57,4 кВт, об'єм двигуна - 4,75 л, який вона зазначила у митній декларації типу ІМ40АА №205080000/2016/003735 від 30.10.2016 року, відсутні елементи складу адміністративного правопорушення, а тому постанова Волинської митниці ДФС №1213/20500/17 від 26.04.2017 року у справі про порушення митних правил є протиправною та такою, яку слід скасувати.

Окрім того, як вбачається з наявного у справі рахунку-довідці від 24.10.2016 №0083006, предметом договірних відносин між ОСОБА_3 та ТзОВ «КаскадДизайн» зазначено «погрузчик-экскаватор, марка и модель «ТО-49»Беларус 82.1., год выпуска 2001, кузов (кабина) - без номера, марка двигателя Д-243, № НОМЕР_1 (а.с. 17).

Таким чином, як зазначено в самому Рахунку, об'єктами відносин купівлі-продажу, які виникли між продавцем та покупцем, навантажувач-екскаватор на Беларус-82.1, з вказаними ідентифікуючими його ознаками, неправильне встановлення коду щодо якого і стало підставою для притягнення Позивача у справі до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 договору №30/10/16-01 від 30.10.2016 року, укладеного між УДП «Укрінтеравтосервіс» (Митний брокер) та ОСОБА_4 (а.с. 16) (Замовник), Митний брокер прийняв на себе зобов'язання проводити від імені Замовника і за його рахунок декларування товарів та предметів, що підлягають обкладенню податками та митними платежами.

Відповідальність за сплату митних платежів, оплату за декларування, інші митні операції, згідно п.п. 3.1 п. 3 Договору, несе Замовник.

Окрім того, Замовник несе повну відповідальність за достовірність пред'явлених документів і відомостей для декларування, інших митних операцій (п.п. 3.2. п. 3 Договору).

Беручи до уваги наведені вище умови Договору, а також той факт, що Замовник - ОСОБА_4 у заповненій власноруч митній декларації від 30.10.2016 року (а.с. 23) в якості товару, що підлягає декларуванню зазначив саме МТЗ 82.1 - 1 шт, 2001 рік випуску, тощо, Декларант не мав підстав змінювати код чи найменування товару. Більше того, Декларант був зобов'язаний здійснити декларування товару виходячи саме з тих даних, які йому були повідомлені Замовником.

Таким чином, митне декларування проводилось Позивачем на підставі документів, які супроводжували товар. При цьому, митний брокер був позбавлений можливості змінювати дані, які були зазначені іншою особою, яка заповнювала митну декларацію.

Окрім того, як зазначено в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, її було ухвалено відповідно до висновків про результати перевірки, проведеної відповідно до наказу Волинської митниці ДФС від 01.02.2017 року №34, згідно з якими було встановлено, що під час митного оформлення вищевказаних товарів внаслідок неналежного контролю за правильністю класифікації товарів встановлено факт заниження бази оподаткування товарів.

Разом з цим, проводячи перевірку щодо належного контролю за правильністю класифікації товарів, та притягаючи Позивача як декларанта до адміністративної відповідальності за адмінправопорушення, суб'єктом вчинення якого він не є, органи ДФС, поміж тим, не надали до матеріалів даного провадження документів, які свідчили б про результати проведення відповідної внутрішньої службової перевірки за даним фактом, та згідно з якими винні у такому неналежному контролі службові особи були притягнуті до відповідальності. Вказані обставини самі по собі спростовують встановлення факту порушення правил класифікації товарів, притягнення до відповідальності за вчинення якого є предметом оскаржуваної постанови від 26.04.2017 року №1213/20500/17.

Таким чином, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що заперечення Відповідача у даній справі щодо необґрунтованості позовних вимог, спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору ч. 4 ст. 70 КАС України.

Ч. 1 ст. 71 процесуального Закону покладає обов'язок доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги сторін та заперечення, на кожну сторону.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов'язок на суб'єкта владних повноважень подавати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, враховуючи системний аналіз наведених вище норм законодавства що регулюють процесуальний інститут доказування, беручи до уваги наявні у справі докази в їх сукупності, повно та всебічно дослідивши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною скасування постанови в справі про порушення митних правил №1213/20500/17 від 26.04.2017 року є обґрунтованими та підтверджуються належними та допустимими доказами у справі, а сама постанова у справі про порушення митних правил є такою, що підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1213/20500/17 від 26.04.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1654 гривні 50 коп. за порушення вимог ст.485 МК України, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС-начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Лозицький