Справа № 822/2161/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2161/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівКовальчук О.К. Петричковича А.І. Касапа В.М.
при секретарі за участі:Литвинюк К.Б. позивача ОСОБА_5 представника третьої особи Берладін Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, зобов'язати МВС України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, та зобов'язати МВС України виплатити позивачу 21 000,00 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що відповідно до Закону № 565-ХІІ має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід ІІ групи, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказує, що 06.04.2017 року звернувся до ліквідаційної комісії управління МВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Листом від 25.04.2017 року №15/2-1417 МВС України повернуло висновок ліквідаційної комісії про призначення допомоги та інші документи як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Вважаючи протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення відповідно до Закону № 565-ХІІ та Порядку № 850, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник МВС України в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позивач пройшов первинний огляд у МСЕК в 2006 році, а повторний - у 2017 році з перевищенням установленого пунктом 4 Порядку № 850 дворічного строку. Вказує, що Порядок № 850 не передбачає проведення виплати одноразової грошової допомоги у випадках, коли після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років. Крім того, позивач у 2006 році отримав страхову виплату в розмірі 1700,00 грн. Вважає, що оскаржуване рішення МВС України є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник ліквідаційної комісії управління МВС України в Хмельницькій області зазначив, що МВС повернуло висновок ліквідаційної комісії з доданим документами на підставі пункту 4 Порядку № 850 без прийняття рішення по суті заяви, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з підстав, викладених нижче.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_5 проходив службу в ОВС з 11.08.1991 року по 08.09.2005 року. Наказом УМВС в Хмельницькій області від 09.09.2005 року позивач звільнений в запас на підставі пункту 64 "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 08.09.2005 року.

У грудні 2005 року, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в ОВС, встановленим військово-лікарською комісією УМВС України в Хмельницькій області (свідоцтво про хворобу від 29.12.2015 року), яке призвело до 20% втрати працездатності, позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 1700,00 грн.

31.03.2017 року в результаті повторного медичного огляду, Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АГ №0017942.

06.04.2017 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Управління МВС України в Хмельницькій області сформувало висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та направило його разом з поданими позивачем документами до МВС України для прийняття рішення.

Супровідним листом від 25.04.2017 року № 15/2-1417 25.04.2017 року МВС України повернуло вказані документи ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області як такі що не відповідають вимогам законодавства. Посилаючись на пункт 4 Порядку № 850, МВС України вказало на відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги, оскільки з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, врегульовані Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) .

Закон № 565-ХІІ втратив чинність у зв'язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Пунктом 15 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв»язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ визначає Порядок № 850.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Тобто, обов'язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком № 850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області

Отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області, направила висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та документи, перелік яких визначений Порядком № 850, до МВС України для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов'язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Разом з тим, не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, жодного з зазначених вище рішень, всупереч пункту 9 Порядку № 850, відповідач листом від 25.04.2017 року № 15/2-1417 повернув ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5

Спосіб, у який УМВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

Доводи відповідача про відсутність законних підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, суд вважає безпідставними з огляду на зазначене нижче.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 передбачено, що моментом виникнення права працівником міліції на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому, таке право виникає незалежно, ані від часу встановлення інвалідності, ані від черговості медичного огляду (вперше чи повторний).

Пункт 4 Порядку № 850, на який посилається відповідач як на підставу для повернення документів щодо призначення позивачу допомоги, не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Вказана норма Порядку № 850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Тому, зазначена норма Порядку № 850 не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" та, підставою для відмови у затвердженні висновку управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про її призначення.

При розгляді справи "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

З 31.03.2017 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, встановленому частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" та підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850. Передбачені пунктом 14 Порядку № 850 обставини, які слугують підставами для невиплати такої допомоги, відсутні.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Абзацом 2 частини 2 статті 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, з метою захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності та зобов'язати відповідача розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку № 850.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника або втрата ним нормальних життєвих зв'язків або додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

У постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 Пленум Верховного Суду України зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судовому засіданні позивач пояснив, що розмір моральної шкоди визначив у розмірі витрат на лікування. Однак періодичне лікування, яке проходив позивач щорічно після 2006 року не є ні причиною, ні наслідком моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру останнього, спричинених діями відповідача щодо розгляду документів про призначення допомоги, право на яке виникло у позивача у 2017році, тому не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав суду жодного доказу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Підсумовуючи вищевикладене, суд, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно відшкодування йому моральної шкоди.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірності дій щодо повернення документів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, законами України "Про міліцію", статтями 11, 99, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2017 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/О.К. Ковальчук А.І. Петричкович В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук