Справа № 759/10955/17
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/330/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві до ОСОБА_1 про примусове видворення з України та клопотання Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві про затримання ОСОБА_1 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,

встановив :

20 липня 2017 року Святошинський районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з клопотанням про затримання цієї ж особи з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та клопотання підтримав, надав пояснення, що відповідають викладеному в заяві та клопотанні.

Відповідач заперечив проти позову і просив надати йому час для добровільного виїзду до країни походження. Разом з тим, обставини покладені в обгрунтування позову відповідачем не оспорювались.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обгрунтованість позову та клопотання та можливість їх задоволення.

Так, судом встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 прибув на територію України в серпні 2015 року із Узбекистану у приватних справах по національному паспорту, який в подальшому був втрачено, авіасполученням через КПП «Бориспіль» за правилами безвізового в'їзду на територію України. З моменту прибуття в Україну проживає адресою АДРЕСА_1. На даний момент зазначений іноземець не має достатньо коштів для подальшого перебування на території України. Святошинським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 27.09.2016 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 203 ч.1 КУпАП, за порушення правил перебування іноземців та ОБГ на території України, а саме за порушення вимог статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-VI, та прийнято рішення про його примусове повернення за межі України в термін до 15.10.2016 року. Проте, відповідач дане рішення не виконав.

Частиною першою статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та ociб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба країни, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 405/-011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба У країни здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Наведене дає суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. В зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 більше року перебуває на території України, без належних на те законних підстав, не має документів на право повернення в країну походження, не має достатьніх коштів для повернення, ухиляється від виїзду з території України, то суд вважає, що існують обгрунтовані ризики невиконання даною особою постанови суду про його видворення, а тому знаходить клопотання позивача про затримання ОСОБА_1 з метою поміщення до ПТПІ обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню відповідно і на підставі ст. 183-7 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 50, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 173, 183-5 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення з України та клопотання Святошинського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві про затримання ОСОБА_1 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства - задовольнити.

Видворити в примусовому порядку за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст.256 КАС України постанову допустити негайного виконання.

Копії постанови суду невідкладно видати сторонам по справі, а також копію постанови направити прокурору, для відома.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Сенько М.Ф.