Справа № 822/1310/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1310/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

10 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кундиловської Марії Михайлівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі-ФОП ОСОБА_2.) звернулася в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. Щодо апеляційної скарги відповідача, просила в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Стосовно апеляційної скарги позивача, посила в її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу про проведення перевірки від 16.11.2016 року №743 та направлень на перевірку від 16.11.2016 року №1061 та №1062, контролюючим органом проведено фактичну перевірку магазину "Продукти" на предмет додержання ФОП ОСОБА_2 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання, при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 25.11.2016 року №190/22-01-40/НОМЕР_1, яким встановлено порушення Постанови КМУ "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" №957 від 30.10.2000р. (із змінами і доповненнями) та ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що відповідно до чеку №579 від 02.09.2015 р. встановлено реалізацію пляшки коньяку "Ай-Петрі" 5*, 0.5 л за ціною 89,00 грн.; відповідно до чеків №4867 від 11.07.2016 року та №4870 від 11.07.2017 року встановлено реалізацію пляшки горілки "Хлібний дар", 0,5 л, за ціною 58,50 грн. та пачки цигарок "NEXT" за ціною 17,85 грн., без наявної ліцензії на реалізацію підакцизних товарів.

На підставі матеріалів фактичної перевірки, посадовими особами відповідача винесено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 44000,00 грн., з яких:

-за порушення вимог п.2 Постанови за-реалізація алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж встановлені мінімальні оптово-відпускні і роздрібні - 10000,00 грн.;

-за порушення ч.12 ст.15 Закону-роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії - 17000,00 грн.;

-за порушення ч.12 ст.15 Закону-роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії - 17000,00 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржила в адміністративному порядку, за результатами якого Рішенням Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 20.12.2016 року та Рішенням ДФС України від 24.02.2017 року їй відмовлено у задоволенні скарги, а спірне податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого відповідно до статтей 71,72 КАС України покладено обов'язок доказування, частково довів обґрунтованість та правомірність оскаржуваного позивачем рішення, а тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ратифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (з наступними змінами і доповненнями, далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлено постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30 жовтня 2008 року № 957 (далі - Постанова № 957).

Згідно вимог вказаної постанови встановлено, що мінімальні роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних ціп, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений па 100 відсотків.

Додатком до Постанови № 957 визначено, що мінімальна роздрібна ціна на 1 літр стовідсоткового спирту, що застосовується для роздрібної торгівлі коньяку (бренді) п'ять зірочок, встанволена в розмірі 470,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення податковим органом перевірки магазину "Продукти" на предмет додержання ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства України, встановлено факт реалізації 02.09.2015 року пляшки коньяку «Ай-Петрі» 5* 0.5 л за ціною 89,00 грн. (мінімальна встановлена роздрібна ціна 97 грн.).

Вказане також не заперечувалося позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідальність за реалізацію алкогольних виробів за цінами нижчими за встановлені мінімальні передбачена положеннями абз.13 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, згідно яких, до суб'єкта господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями. горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за ціпами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої-100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних роздрібних цін, але не менше 10000,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи доведеність факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами за ціною вищою від максимальної встановленої виробником та роздрібної торгівлі коньяку за ціною нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо правомірності нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій за вищезазначене правопорушення.

Окрім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність доводів позивача про те, що нормативно-правовий акт (постанова КМУ від 17.06.2015 року №426, якою внесено зміни до Постанови №957), втратив свою чинність, тобто відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення застосував нечинну норму, з огляду на наступне.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.12.2015 року у справі №826/17459/15 постанову КМУ від 17.06.2015 року №426 "Про внесення змін до постанови КМУ від 30.10.2008 року №957 визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.12.2015 року у справі №826/17459/15 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.12.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 року у справі №826/17459/15 залишено без змін. Однак, у вказаному судовому рішенні не було зазначено про дату втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №426 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957.

У своєму рішенні від 08.12.2009 року у справі № 21-1573во09 Верховний Суд України зазначив, що у разі визнання судом незаконним та нечинним нормативно-правового акту, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, такий акт втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Судове рішення у справі №826/17459/15 набрало законної сили 11.02.2016 року, а отже постанова КМУ від 17.06.2015 року № 426 втратила чинність лише 11.02.2016 року.

Таким чином, станом на день вчинення позивачем порушення, згідно чеку: №579 від 02.09.2015 року, яке полягало у здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, Постанова № 426 була чинною.

Перевіряючи правомірність висновків податкового органу щодо притягнення позивача до адміністартивної відповідальності за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії колегія суддів погоджується із наступними висновками суду першої інстанції.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-BP, ліцензія (спеціальний дозвіл)- документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За приписами пункту 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В силу статті 15 Закону №481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР).

Як було встановлено під час проведеної перевірки, ФОП ОСОБА_2 відповідно до чеків №4867 від 11.07.2016 року та №4870 від 11.07.2017 року було реалізовано пляшку горілки "Хлібний дар", 0,5 л, за ціною 58,50 грн. та пачку цигарок "NEXT" за ціною 17,85 грн., без наявної ліцензії на реалізацію підакцизних товарів.

Як встановлено судом ДПІ у м.Хмельницькому за вказані правопорушення до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії та 17000,00 грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону - роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Тобто, в даній нормі закону роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій розглядається як одне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо безпідставного стягнення з позивача 34 000, 00 грн. штрафних санкцій, застосованих спірним податковим повідомленням-рішенням податкового органу, оскільки абзацом п'ятим ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відповідальність передбачена, зокрема, за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, тобто у даній нормі закону роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій розглядається як одне порушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неправомірності нарахування позивачу на підставі спірного податкового повідомлення-рішення штрафних санкцій в загальному розмірі 34 000 грн., оскільки реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій є одним правопорушенням, а тому сума штрафних санкцій за вчинення такого правопорушення має складати 17 000 грн.

Разом з тим, як пояснила ОСОБА_4 під час судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, відсутність ліцензії в період з 10.07.2016 року по 14.07.2016 року, сталася не з її вини, оскільки оплата за видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі була нею здійснена вчасно, однак отримати ліцензію позивач змогла лише 15.07.2016 року у зв'язку із відсутністю бланків.

Надаючи правову оцінку поясненням, наданим позивачем суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, виходив із такого.

Відповідно до ч.13 ст.15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ч.15, 18, 20-22 ст.15 цього Закону плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

Відповідно до ч.27 ст.15 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Так, з досліджених наявних в матеріалах справи доказів, судом першої інстанції встановлено, що термін, на який видавалися попередні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, закінчився 09.07.2016 року. Позивач 07.07.2016 року подала заяву на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та заяву на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами із зазначенням періоду такої торгівлі-з 15.07.2016 року по 14.07.2017 року.

Отже, відповідач не порушив вимог Закону, згідно визначеної позивачем дати дії ліцензій, протягом 10 днів, видав ФОП ОСОБА_2 ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 серпня 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.