Справа № 812/705/17
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №812/705/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі №812/705/17 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання неправомірними дії щодо відмови надання дозволів на розробку технічної документації із землеутрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ріллі в натурі для надання в оренду строком на 20 років для городництва площею - 36,8086 га та 35,9229 га з земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Смолянинівській сільській раді Новоайдарського району Луганської області; зобов'язання надати дозвіл на розробку технічної документації із землеутрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ріллі в натурі для надання в оренду строком на 20 років для городництва площею - 36,8086 га та 35,9229 га з земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Смолянинівській сільській раді Новоайдарського району Луганської області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року провадження в адміністративній справі закрито згідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позивачу також роз'яснено, що він має право звернутися з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що наведений спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач зазначив, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року повинен здійснити державну реєстрацію фактів припинення прав оренди ОСОБА_4 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що право оренди на спадкоємців чи інших осіб в Державному реєстрі речових прав на зазначені земельні участки станом на теперішній час не зареєстровано.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За приписами п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з цим, за правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві було відмовлено у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок з підстав того, що згідно з інформацією Відділу у Новоайдарському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області земельні ділянки відповідно до договору оренди перебувають в оренді громадянина, а у наданих до клопотання матеріалах письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально, відсутня .

Наведену інформацію підтверджено листами Відділу у Новоайдарському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 04.05.2017 р. № 2214-28-99.3-715/2-17 та №2214-28-99.3-715/2-17.

Розпорядженням Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області від 27.06.2012 № 250 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду громадянину ОСОБА_4 та передано йому в оренду терміном на 10 років земельні ділянки загальною площею 72,7315 га, в тому числі: ріллі - 72,7315 га, з них: ділянка № 1 - 35,9229 га, ділянка № 2 - 36,8086 га, для городництва терміном на 10 років із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Смолянинівській сільській раді Новоайдарського району.

На реалізацію цього розпорядження між Новоайдарською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_4 23.07.2012 укладено договори оренди земельних ділянок, зареєстровані в Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі 23.07.2012 за № 001322 та № 001323, про що свідчить відповідний напис на цих договорах.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 помер.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.06.2017 у справі №419/1853/17 визнано за ОСОБА_5 право на оренду: земельної ділянки площею 36,8086 га ріллі, що належало померлому ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 23.07.2012, зареєстрованого в Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі 23.07.2012 за № 001323; земельної ділянки площею 35,9229 га ріллі, що належало померлому ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 23.07.2012, зареєстрованого в Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі 23.07.2012 за № 001322.

Також з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області із заявами від 16.05.2017 р. про внесення змін у вищевказані договори оренди в частині зміни орендаря.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем оскаржується відмова відповідача у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ріллі в натурі для надання в оренду строком на 20 років для городництва на земельні ділянки, які були передані ОСОБА_4 в оренду строком на 10 років за відповідним договором, та між позивачем та ОСОБА_5, як спадкоємцем померлого ОСОБА_4, за якою судовим рішенням визнано право на оренду цих земельних ділянок, існує спір про право на оренду вищевказаних земельних ділянок, то в даному випадку, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 13 липня 2016 року у справі № 813/3482/14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що справа з вимогами позивача, що стосуються перевірки правомірності відмови надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за умови відсутності даних, що земельну ділянку, стосовно якої виник спір, було передано іншій особі, з якою у позивача виник спір, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно закрито провадження у справі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 160 ,167, 184, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі №812/705/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі №812/705/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.