Справа № 822/2090/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2090/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4Т
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 про визнання протиправними дій та зобовзязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 31.07.2017 року, просить визнати бездіяльність в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6, яка полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_5 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно в оренду для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Маківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області, визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у надані ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно в оренду для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Маківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно та належним чином розглянути заяву щодо надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно в оренду для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Маківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області.

В судовому засіданні 01.08.2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд усною ухвалою залучив в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 як другого відповідача у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.06.2017 року звернувся до головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га., з метою подальшої передачі безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Маківської сільської ради Дунаєвецького району, Хмельницької області. До заяви додав всі необхідні та передбачені законодавством України документи. Проте, 05.07.2017 року отримав листа з відмовою у надані дозволу, оскільки не надана згода органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Вважає, що відповідач, прийнявши оскаржуване рішення, порушив його права на отримання безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, гарантовані статтею 121 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування додатково зазначив, що в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 розглянув заяву позивача з порушенням Земельного кодексу України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області якими передбачено, що будь яке рішення оформлюється розпорядженнями та наказами.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при наданні відповіді позивачу діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України. Крім того, зазначає, що Рішенням колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року №2/1 доручено Головним управлінням в областях при розгляді заяв щодо надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою враховувати позицію сільських рад. Зокрема, під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки надаються висловленні позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено у якій формі має бути висловлена позиція сільської ради, вона може бути відображена шляхом проставлення "Погоджено" безпосередньо на графічному матеріалі з відповідним підписом та печаткою уповноваженої особи, або у формі листа, рішення сільської, селищної ради у якому відображено волевиявлення останньої.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Суд встановив, що 01.06.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,00га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Маківської сільської ради Дунаєвецького району, Хмельницької області. До заяв додав копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію графічний матеріалу, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, посвідчення учасників бойових дій.

05.07.2017 року листом № М-14251/0-7895/6-17, посилаючись на наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року", відповідно до якого при розгляді заяв юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності Головні управління Держгеокадастру мають враховувати позицію органів місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, відповідач запропонував позивачу повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з відповідними клопотаннями, надавши погодження органу місцевого самоврядування.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Суд встановив, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивач подав всі документи, передбачені нормами ЗК України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та копію посвідчення учасника бойових дій.

Тому, у відповідача не було підстав для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, зарезервованої для учасників антитерористичної операції.

Проте, у визначений статтею 122 ЗК України строк відповідач не надав позивачу відповіді на заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність та не повідомив про прийняте по суті цієї заяви рішення.

Натомість, листам від 05.07.2017 року №М-14251/0-7895/6-17 відповідач зобов'язав позивача повторно звернутися до Головного управління з відповідним клопотанням, надавши погодження органу місцевого самоврядування, посилаючись на рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності".

Зазначеним наказом від 15.10.2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року", зокрема, введене в дію рішення колегії Держземагентства України № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», пунктом 2 якого передбачено, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Цим рішенням на керівників органів Держземагентства в областях покладений обов'язок щодо надсилання під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до органів місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки запитів щодо погодження надання такого дозволу.

Таким чином, наказом Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року" обов'язок щодо отримання згоди Маківської сільської ради Дунаєвецького району, Хмельницької області на надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, покладений на відповідача. Цей обов'язок виникає у територіального органу Держземагентства України після отримання від заявників відповідної заяви.

Тому, надіславши позивачу листа від 05.07.2017 року №М-14251/0-7895/6-17, яким запропонував повторно звернутись з відповідною заявою після отримання погодження органу місцевого самоврядування, відповідач безпідставно переклав на позивача свій обов'язок щодо отримання такого погодження, встановивши тим самим додаткові обмеження щодо реалізації позивачем права на встановлене пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" право на першочергове відведення земельних ділянок для садівництва і городництва.

У рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Водночас у рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки», №26449/95, п. 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

Отже, покладання на позивача обов'язку щодо отримання відповідного погодження органу місцевого самоврядування та надання їх до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою здійснене відповідачем з перевищенням повноважень, наданих йому законодавством України та є втручанням у законні права позивача на отримання земельної діляноки у власність.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) наголосив, що перша і найбільш важлива вимога ст. 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов'язки ( «Колишній король Греції та інші проти Греції», заяви №25701/94).

Тому, суд вважає протиправною вимогу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, оформлену листом від 05.07.2017 року №М-14251/0-7895/6-17 щодо надання позивачем погодження органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Маківської сільської ради Дунаєвецького району, Хмельницької області.

Відповідно до статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В процесі судового розгляду спору суд встановив, що відповідач, порушивши вимоги ЗК України, по суті заяви позивача не прийняв жодного з передбачених ЗК України рішення, тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними відмов у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту.

Водночас, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що для захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо розгляду звернення позивача у строки, визначені статтею 122 Земельного кодексу України, та визнати протиправними вимоги відповідача, оформлені листом від 05.07.2017 року №М-14251/0-7895/6-17 щодо отримання та надання позивачем погодження органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Маківської сільської ради Дунаєвецького району, Хмельницької області.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання бездіяльності в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6, яка полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_5 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно в оренду для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Маківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області, яка полягає у не виданні наказу організаційно-розпорядчого характеру з відмовою по суті заяви, суд враховує таке.

Обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області визначені пунктом 10 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Відповідно до вказаного Положення начальник видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31 грудня 1998 року № 1024 до організаційно-розпорядчої документації з організації та припинення діяльності юридичної особи відносяться, зокрема наказ (розпорядження) з основної діяльності юридичної особи та наказ (розпорядження) з адміністративно-господарської діяльності (питань) юридичної особи.

Отже, цим Положенням не передбачено обов'язку начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо оформлення відповіді на звернення з вимогою у формі наказу.

Статтями 118, 122 Земельного кодексу України також не передбачено оформлення відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у формі наказу.

Таким чином, Земельним кодексом України, Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, класифікатором управлінської документації ДК 010-98 не передбачено оформлення відмови з розгляду звернень про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у формі наказу. А тому, позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом К України, статтями 3, 11, 69,70, 71, 160-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

дміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_5 у строки та спосіб, визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Визнати протиправною вимогу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, оформлену листом від 05.07.2017 року № М- 14251/0-7895/6-17 щодо надання ОСОБА_5 погодження органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, подану 01.06.2017 року, у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11 серпня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1