Справа № 185/212/17(2-а/185/87/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Бабій С.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2017 рокусправа № 185/212/17(2-а/185/87/17)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання Лащенко Р. В., з участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року у справі №185/212/17(2-а/185/87/17) за позовом ОСОБА_3 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення періоду роботи підчас відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні до трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року;

- зобовязати відповідача зарахувати до загального трудового стажу позивача, який надає право на призначення пенсії, періоди відбуття позивачем зазначеного покарання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.12.2016 року він звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом від 12.12.2016 року №11263/05/18 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви, з огляду на те, що на час відбуття покарання позивачем діючим на той час законодавством, зокрема КВК України, час роботи в період відбуття покарання не зараховується до трудового стажу, що надає право на пенсію. Тобто, відповідач відмовився зарахувати до стажу роботи позивача період відбуття покарання у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року, що змусило позивача звернутися із позовом до суду.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у зарахуванні до його трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з 01 травня 1985 року по 31 жовтня 1987 року

Зобовязано відповідача зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_3, який надає право на призначення пенсії періоди відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з 01 травня 1985 року 31 жовтня 1987 року.

Стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на час відбуття позивачем покарань законодавством, зокрема ст.50 ВТК України було встановлено, що час роботи засуджених у період відбуття ними покарання у виді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

Згідно ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання дороги по безробіттю, а також робота вязнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до довідки про заробітну плату від 11.10.2016 року, позивачу нараховувалась заробітна плата за періоди з травня 1985 року по жовтень 1987 року, проте страхові внески до Пенсійного фонду не відраховувались.

З огляду на вищевикладене, зарахувати період відбування покарання у виправних колоніях до загального трудового стажу немає законних підстав.

Відповідно до трудової книжки та наданих позивачем документів, його стаж роботи складає 13 років 01 місяць 20 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Щодо стягнення судового збору з бюджетних асигнувань Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, відповідач зазначив, що на момент прийняття рішення він звільнений від сплати судового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 12.12.2016 року №11263/05/18 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви, з огляду на те, що відповідно до довідки, яка видана Синельниківською виправною колонією №94 позивач отримував заробітну плату з травня 1985 року по жовтень 1987 рік, але страхові внески до Пенсійного фонду не відраховувались, тому зарахувати період роботи у виправній колонії немає законних підстав, загальний трудовий стаж позивача складає 13 років 01 місяць 20 днів, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів той факт, що він працював під час відбуття покарань в місцях позбавлення волі.

У подальших редакціях діючого наразі КВК України (глава 18) передбачено зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на пенсію.

Таким чином, держава передбачила зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на призначення пенсії, що і є підставою для задоволення заявленого адміністративного позову.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Згідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За правилами ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 6 ст.50 Виправно-трудового кодексу України (в редакцій чинній на момент відбування позивачем покарання) час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Згідно з п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, згідно норм чинного на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії законодавства, достатньою та необхідною правовою підставою для зарахування до страхового стажу особи, який враховується при призначенні їй пенсії, періоду відбування покарання у відповідному закладі обмеження чи позбавлення волі є наявність сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи відповідною довідкою; 2) сплата особою страхових внесків протягом такого періоду.

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 11.10.2016 року №94/4/5867, яка видана ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, йому нараховувалась заробітна плата за періоди з травня 1985 року по жовтень 1987 року, відповідно до норм законодавства, що діяли на той час, внески до Пенсійного фонду не відраховувались.

Враховуючи те, що факт сплати страхових внесків позивачем у спірний період не підтверджено, відсутні правові підстави для врахування до його загального страхового стажу періоду його відбування покарання в колонії з 01 травня 1985 року по 31 жовтня 1987 року, що, в свою чергу, свідчить про відсутність в нього мінімального страхового стажу для призначення пенсії за віком.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) в період часу з травня 1985 року по жовтень 1987 року відповідач діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неповно зясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, порушено норми матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року у справі №185/212/17(2-а/185/87/17) за позовом ОСОБА_3 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення періоду роботи підчас відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення періоду роботи підчас відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 08 серпня 2017 року, в повному обсязі постанова складена 10 серпня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_4