Справа № 303/3416/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7891/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №303/3416/17 за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про оскарження дій державної виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И В:

20.06.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - ВПВР), просив визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2016, винесену у виконавчому провадженні ВП №49470895 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-а/303/316/13, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2017 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить таку скасувати та винести нову, якою визнати поважними причини пропуску подачі позовної заяви та зобов'язати місцевий суд поновити розгляд даної позовної заяви. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49470895 від 22.06.2016 від ВПВР не отримував, тому не міг знати й догадатись про існування такої. Вказує, що звертався десятки разів як до Мукачівського відділу виконавчої служби так і до ВПВР, однак досі відповіді не отримав. Вказує, що згідно листа Управління ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 20.03.2017 №Ч36/02-22/03/1/700 не вказано, що 22.02.2016 постанова про закінчення виконавчого провадження вже винесена.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення представника третьої особи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення, встановленого ч.2 ст.181 КАС України.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком судді суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 104 КАС України передбачено, що позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно з п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Частиною 2 ст.181 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення ОСОБА_2 із позовом до суду стало отримання 13.06.2017 постанови ВПВР про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2016 ВП №49470895, відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а/303/316/13, виданого 15.01.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, закінчено у зв'язку з неможливістю зміни боржника у виконавчому провадженню його правонаступником.

При цьому, позивач у позовній заяві зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області на підставі ознайомлення з матеріалами справи №303/6237/13-а та написанні заяви про отримання копії постанови, супровідного листа №469/6-385 від 23.02.2016 та копії конверта.

Так, статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідним вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 6 грудня 2016 року (справа п/800/9/16) зазначено, що у розумінні статті 100 КАС України поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об'єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

До позовної заяви позивачем долучено копію заяви від 19.05.2017 до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про видачу копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49470895; копію супровідного листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2017 про надіслання ОСОБА_2 копії супровідного листа від 23.02.2016 №469/6-385, копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49470895 від 22.02.2016 (а.с.4 зворот, 5). Докази в спростування тверджень позивача щодо відсутності у його розпорядженні копії оскаржуваної постанови до 13.06.2017 в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що, надаючи відповіді на його письмові звернення, Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області не повідомляло про стан руху виконавчого провадження ВП №49470895 та про винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддею суду першої інстанції при прийняття оскаржуваної ухвали не надано оцінки покликанню позивача в позовній заяві на те, що десятиденний строк звернення до суду позивачем не пропущений з покликанням на момент отримання ОСОБА_2 конверту з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області в якому, як зазначає позивач, була оскаржувана постанова - 13.06.2017 та до моменту подання позовної заяви про його оскарження - 20.06.2017.

Зазначені обставини не проаналізовано (не перевірено) суддею суду першої інстанції як підстави для висновку про звернення позивача до адміністративного суду в межах строку встановленого КАС України, в іншому випадку надання можливості позивачу довести обґрунтованість підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Окрім того, згідно вимог ст.100 та ст.107 КАС України, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя, для з'ясування питання поважності (неповажності) пропуску строків звернення до суду, має повноваження як залишити позовну заяву без руху, надавши строк для подачі доказів поважності причин пропуску такого строку, або ж відкрити провадження у справі та зажадати подачі таких доказів для вирішення даного питання в попередньому судовому засіданні чи в судовому засіданні.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що в силу приписів ч.3 ст.162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, нормами процесуального права суд першої інстанції наділений можливістю альтернативної поведінки при вирішенні питання чи подано адміністративний позов в межах строку звернення до адміністративного суду або чи наявні достатні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними (неповажними), не створюючи при цьому штучних перешкод для доступу до правосуддя в адміністративній справі та забезпечуючи своєчасний й оперативний розгляд звернення особи до суду з метою захисту її порушених прав, свобод чи інтересів. Зазначене суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали враховано не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч.1 ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження).

Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип Верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Так, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що оцінюючи обставини справи, що перешкоджали реалізації права особи на звернення до суду, а також обставини за яких позивачу стало відомо про оскаржуване рішення, суддя суду першої інстанції не надав таким належну оцінку, не врахував всіх наведених у позові доводів дотримання строку звернення із позовом до суду, що дозволило б дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин своєчасно реалізував своє право на звернення до суду. Таким чином, суддя суду першої інстанції не надав належну оцінку всім обставинам у справі та прийшов до передчасного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Водночас, щодо вимоги апеляційної скарги про зобов'язання суд першої інстанції поновити розгляд позовної заяви, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду визначено ст.199 КАС України, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а відтак вказана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до положень ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що, залишаючи позовну заяву без розгляду, суддею суду першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що є наслідком задоволення апеляційної скарги частково, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №303/3416/17 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
О. О. Большакова

Повний текст Ухвали складено 15.08.2017р.