Справа № 357/506/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/506/17 Головуючий у 1-й інстанції: Цуранов А.Ю. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - позивач) звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 52946703 від 19 червня 2016 року.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю постановою від 19 червня 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

04 серпня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області позов у справі № 357/6832/16а - задовольнив. Визнав дії управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської області щодо відмови нарахувати ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з лютого 2015 року, застосувавши показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2013, 2012 роки з урахуванням проведених виплат - протиправними. Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської області нарахувати ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з лютого 2015 року, застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2013, 2012 роки з урахуванням проведених виплат.

Київський апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 20 жовтня 2016 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2016 року залишив без змін.

22.11.2016 року відповідач за заявою ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 357/6832/16-а, виданого 17.11.2016 року, відкрив виконавче провадження № 52946703.

26.01.2017 року відповідач, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 52946703, у зв'язку з повним фактичним виконанням постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у справі № 357/6832/16-а.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/6832/16-а, виданого 17.11.2016 року, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як убачається з матеріалів справи, на час прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не був проінформований щодо добровільного виконання рішення суду і не мав можливостей переконатися в цьому, оскільки до відкриття виконавчого провадження державний виконавець не має правових підстав на здійснення запитів та проведення будь-яких виконавчих дій по виконанню виконавчого документу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 357/1703/16а від 12.08.2016 року є правомірними, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2016 року відсутні.

Окремо, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач надіслав повідомлення про добровільне виконання рішення 09.12.2016 року, тобто на момент вирішення питання про відкриття провадження 22.11.2016 року у відповідача були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а тому вона є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.