Справа № 808/2316/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

03 серпня 2017 року Справа № 808/2316/17 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача в акцептуванні кредиторської вимоги ОСОБА_1 як кредитора другої черги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму 37 354 грн. 25 коп.;

- зобов'язати відповідача визнати позивача кредитором другої черги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму 37 354 грн. 25 коп.

За приписами пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 Закону України №3674-VI, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору в повному обсязі.

В той же час, у позовній заяві позивач посилається на пункт 15 частину першу статті 5 Закону №3674-VI, як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Щодо таких доводів позивача суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 15 частину першу статті 5 Закону №3674-VI, фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Пунктом 2 статті 2 Закону №4452-VI передбачено, що виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Закону №4452-VI, Фонд здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною п'ятою статті 12 Закону № 4452-VI передбачено, що Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку: 1)визначає умови та порядок здійснення виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків відповідно до цього Закону; 1-1) утворює колегіальні органи з питань консолідації та продажу активів різних банків та затверджує положення про них; 2) делегує та відкликає всі або частину своїх повноважень колегіальним органам та/або уповноваженій особі (кільком уповноваженим особам) Фонду в обсягах, визначеним цим Законом;3) визначає додаткові вимоги до уповноваженої особи Фонду, правила контролю за уникненням конфлікту інтересів;4) затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;5) затверджує кошторис витрат банку, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку; 7) затверджує план врегулювання та зміни до нього; 8) погоджує умови відчуження всіх або частини активів та всіх або частини зобов'язань із урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону приймаючому банку, всіх або частини зобов'язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону з виплатою премії приймаючим банком, умови продажу неплатоспроможного банку інвестору або утворення перехідного банку, передачу йому всіх або частини активів та всіх або частини зобов'язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону і його продажу інвестору; 8-1) приймає рішення про створення спеціалізованої установи; 9) ухвалює рішення про надання фінансової підтримки приймаючому банку; 10) затверджує звіт уповноваженої особи Фонду про виконання плану врегулювання і приймає рішення про припинення тимчасової адміністрації банку; 11) звертається до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 12) визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів; 13) затверджує результати інвентаризації майна банку та формування його ліквідаційної маси; 14) визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується; 15) затверджує ліквідаційний баланс та звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури; 17) за умови недостатності коштів у банку для оплати витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, проведенням заходів та залученням до роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, виконавча дирекція Фонду приймає рішення про надання цільової позики на покриття таких витрат банку за рахунок коштів Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, сума кредиторської заборгованості у розмірі 37 354,25 грн., про яку зазначає позивач у позовній заяві виникла на підставі трудових відносин між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" у період з 17.10.2013 по 31.01.2015.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо акцептування кредиторської вимоги ОСОБА_1 та визнання його кредитором другої черги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

У даних правовідносинах Фонд гарантування вкладів виступає як суб'єкт владних повноважень, на який покладено функції виведення неплатоспроможного банку з ринку і ліквідації банку. Більш того, даний спір стосується формування Фондом Реєстру акцептованих вимог кредиторів, тобто здійснення Фондом повноважень, наданих йому Законом № 4452-VI в рамках здійснення процедури ліквідації банку, а не виплати боржником заборгованості по заробітній платі, у розумінні пункту 15 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за пунктом 15 частини першої статті №3674-VІ, на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві.

Відповідно до статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надіслання на адресу суду з урахуванням вимог розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень (затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за №173/24950) та фактичного отримання судом до встановленої дати доказів сплати суми судового збору у розмірі та порядку визначеному Законом України "Про судовий збір".

Враховуючи наведене та керуючись статтями 106, 108, 160, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з урахуванням поштового перебігу до 06 вересня 2017 року

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надіслання на адресу суду з урахуванням вимог розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень (затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за №173/24950) та фактичного отримання судом до встановленої дати доказів сплати суми судового збору у розмірі та порядку визначеному Законом України "Про судовий збір".

Роз'яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко