Справа № 826/1943/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 серпня 2017 року № 826/1943/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та просить суд зобов'язати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вжити заходів, спрямованих на повернення з бюджету ОСОБА_1 помилково сплаченого нею транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нею 22.09.2015 було перераховано через установу банку кошти в сумі 25 000, 00 грн., як транспортний податок за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, які, в свою чергу, сплачено помилково, оскільки правові підстави для сплати вказаного податку відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що за наслідком звернення до відповідача із заявою про повернення помилково сплачених коштів, нею отримано відмову контролюючого органу, яку остання вважає протиправною.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала, відношення до позову не виловила.

З огляду на вказані обставини, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 22.09.2015 було перераховано через установу банку на бюджетний рахунок № 0004 в ГУ ДКСУ у м. Києві кошти в сумі 25 000,00 грн. як транспортний податок за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, що підтверджується копією дубліката квитанції TS200658 від 25.01.2017.

Вважаючи, що зазначені вище кошти сплачені помилково, позивач звернулася до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із заявою від 13.12.2016 про повернення коштів, помилково (надміру) зарахованих до бюджету, за наслідком розгляду якої, відповідач листом №7114/14/26-52-13-05-33 від 27.12.2016 повідомив заявника про відсутність підстав для повернення помилково (надміру) сплачених сум грошового зобов'язання по транспортному податку, оскільки інформація стосовно скасування податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 25.07.2015 №1840-17 відсутня.

Позивач вважає вказану вище відмову протиправною, з огляду на що звернулася до суду з даним адміністративним позовом з метою відновлення своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень позивача та третьої особи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п. 6.1. ст. 6 ПК України (тут і надалі положення нормативно-правових актів застосовується у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій (п. 6.2. ст. 6 ПК України).

При цьому, в силу приписів п. 6.3 ст. 6 ПК України сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

В той же час, ст. 7 ПК України встановлені загальні засади податків і зборів.

Так, відповідно до п. 7.1 ст. 7 ПК України регламентовано, що під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи як: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства (п. 7.3 статті 7 ПК України).

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України), а базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.п. 267.3 п. 267.3 ст. 267 ПК України).

Згідно п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України).

Системний аналіз вищевикладеного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що транспортний податок є грошовим зобов'язанням, обчислення суми якого здійснюється контролюючим органом.

При цьому, сплата визначеного суб'єктом владних повноважень грошового зобов'язання здійснюється платником податків на підставі податкового повідомлення рішення.

З матеріалів справи, зокрема з листа відповідача №7114/14/26-52-13-05-33 від 27.12.2016 слідує, що транспортний податок в розмірі 25 000, 00 грн. сплачений позивачем на підставі податкового повідомлення - рішення «Ф» від 25.07.2015 №1840-17.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, платник податків не позбавлений можливості, у разі незгоди з прийнятим контролюючим органом рішенням, у тому числі податковим повідомленням - рішенням, оскаржити його в адміністративному або судовому порядку.

Слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, що підтверджують факт скасування податкового повідомлення - рішення «Ф» від 25.07.2015 №1840-17, а тому відсутні підстави для повернення помилково (надміру) сплачених коштів позивачем, і як наслідок підстави для задоволення адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

В даному випадку, оцінивши наявні в справі матеріали, в контексті заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов до висновку, що останньою обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки лише за наслідком оскарження податкового повідомлення - рішення «Ф» від 25.07.2015 №1840-17 ( у разі його скасування) права та інтереси ОСОБА_1 можуть бути поновлені.

Разом з цим, суд відхиляє покликання позивача на пп. 5 п. 9 розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування , що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (далі - Порядок №422), з огляду на наступне.

Так, вказаним пунктом визначено, що з транспортного податку податкові повідомлення - рішення можуть бути скасовані (відкликані) на підставі: заяви платника податку, поданої до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить протягом 10 робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

З вказаного слідує, що Порядок №422 врегульовує питання скасування (відкликання) податкових повідомлень - рішень на підставі заяви платника податків поданої до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних, у разі розбіжності яких контролюючий орган здійснює перерахунок суми податку.

В матеріалах справи відсутня заява позивача щодо проведення звірки даних відносно об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку, а тому при вирішенні спору по суті застосуванню приписи Порядку №422 не підлягають.

Таким чином, за підсумком наведеного в сукупності, з урахування обставин невірного обрання ОСОБА_1 способу захисту порушеного права, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, позивачем не доведено обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда