Справа № 761/22895/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/560/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУНП в Київській області), в якому просив визнати протиправними дії ГУНП в Київській області від 06.06.2016 року щодо непризначення та невиплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - як інваліду ІІ групи, а також зобов'язати ГУНП в Київській області здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, - як інваліду ІІ групи.

Ухвалою суду від 28.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, в частині вимог щодо визнання протиправними дій ГУНП в Київській області стосовно непризначення та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за період з 06.06.2016 року по 29.12.2016 року було залишено без розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 07.02.2004 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 07.11.2015 року був прийнятий на службу до ГУНП в Київській області на підставі Закону України «Про національну поліцію». Наказом від 17.12.2015 року № 47о/с позивача звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) за статтею 77, п.1 пп.2 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності з 29.02.2016 року по захворюванню, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ. Після встановлення інвалідності позивач звернувся із заявою до ГУНП в Київській області про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи, пов'язаної з проходження служби, проте листом ГУНП в Київській області від 06.06.2016 року позивача повідомлено про відсутність правових підстав для призначення зазначеної допомоги з огляду на те, що законодавством не передбачено виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якого стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Таким чином позивач вважає, що вказаними діями відповідача порушуються його права, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було. Разом з тим, через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 07.02.2004 року по 06.11.2015 року.

07.11.2015 року був прийнятий на службу в Національну поліцію на підставі Закону України «Про національну поліцію», що підтверджується копіями відповідних наказів.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про хворобу № 328/3В від 14.12.2015 року позивач отримав захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

17.12.2015 року позивач був звільнений зі служби в поліції у запас на підставі наказу ГУНП в Київській області від 17.12.2015 року № 47о/с (з постановкою на військовий облік) за статтею 77, п.1 пп.2 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 29.02.2016 року, причиню якої є захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Позивач звернувся до ГУНП в Київській області із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

06.06.2016 року ГУНП в Київській області була надана відповідь про те, що законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з ч.2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п.1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 07.02.2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ, звідки його було звільнено 06.11.2015 року згідно з наказом № 590о/с. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача.

Отже, з 06.11.2015 року позивач припинив трудові правовідносини з органами внутрішніх справ. При цьому слід зауважити, що органи національної поліції, де позивач проходив службу з 07.11.2015 року не є правонаступниками ОВС.

Починаючи з 29.02.2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності по захворюванню, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ.

За таких обставин, з урахуванням пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» в силу якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» та з огляду на те, що захворювання позивача, яке стало причиною встановлення йому 2 групи інвалідності, пов'язане із проходженням служби саме в органах внутрішній справ, суд вважає, що позивач, як колишній міліціонер, який звільнився з ОВС 06.11.2015 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

За правилами пункту 7 Порядку № 850 з метою отримання одноразової грошової допомоги працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, повинен подати наведений у цьому пункті перелік документів за місцем служби.

Тобто мова йде саме про місце служби, у якому її проходила особа, будучи працівником міліції.

З огляду на те, що органи національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ, то, станом на час виникнення спірних правовідносин, у позивача були відсутні правові підстави для звернення до ГУНП в Київській області із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на умовах, визначених Порядком № 850, оскільки дія цього Порядку не поширюється на Національну поліцію України, яка при вирішенні питання про призначення одноразової грошової допомоги керується Порядком № 4, за яким звертаються колишні працівники поліції.

Разом з тим, судом встановлено, що з вимогою про виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся до ГУНП в Київській області, водночас, із заявою до голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач не звертався.

При цьому, до внесення змін в Порядок № 4 (п.5 розділу 1 доповнено підпунктом 4) він не передбачав можливості призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Такі зміни були внесені до Порядку № 4 згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, який набрав чинності 07.10.2016 року, тобто після звернення позивача до ГУНП в Київській області та відповіді на заяву, викладеної у листі від 06.06.2016 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити правильно, що на даний час, позивач має право звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги і як колишній працівник міліції відповідно до положень Порядку № 850 за місцем служби в органах внутрішніх справ, звідки його було звільнено 06.11.2015 року. Так само останній має право звернутися за вказаною допомогою на умовах, визначених Порядком № 4 (після набрання чинності наказом від 12.09.2016 року № 916), як колишній працівник поліції за останнім місцем служби в органах національної поліції.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач під час відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: