Справа № 750/4352/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4352/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Назаренко М.Б. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52815564 від 13 квітня 2017 року в сумі 107 грн. 30 коп.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2016 року у справі № 750/5418/16-а зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати стаж роботи ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі в період з 20.05.1982 року по 27.04.2000 року включно, а всього 17 років 11 місяців 3 дні, до пільгового стажу, що дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, з розрахунку - один рік роботи як один рік та шість місяців страхового стажу; відновити виплату ОСОБА_4 пенсії зі зниженням пенсійного віку починаючи з 01.03.2016 року та вплатити заборгованість, що виникне внаслідок відновлення її виплати.

На виконання вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. від 13 квітня 2017 року було закінчено виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 107 грн. 30 коп. У розрахунок витрат виконавчого провадження включено: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50х18=9 грн.; конверти: 5х0,34=1,70 грн.; направлення рекомендованого листа: 4х11,40=45,60 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1х51,00= 51 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 1 ч. 1 статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним було виконано судове рішення у добровільному порядку до початку примусового виконання, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що позивач оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52815564.

Крім того, Закон № 1404 не передбачає підстав для повернення виконавчого документа з мотивів добровільного виконання зобов'язальної частини судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виконавче провадження здійснено в межах діючого законодавства.

Щодо позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови від 13 квітня 2017 року у зв'язку з необґрунтованістю розрахунків витрат на виконавче провадження колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до ч. 1 статті 43 Закону № 1404 кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 статті 42 Закону № 1404 розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29 вересня 2016 року «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі - Наказ № 2830/5) до видів витрат виконавчого провадження відносяться: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку; 9) послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 Р. І Наказу № 2830/5 до видів витрат виконавчого провадження належать:

1) Виготовлення документів виконавчого провадження:

- папір;

- копіювання, друк документів;

- канцтовари.

2) Пересилання документів виконавчого провадження:

- конверти;

- знаки поштової оплати (марки);

- послуги маркувальної машини;

- послуги поштового зв'язку.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 Р. ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

У відповідності до ч. 1 Р. ХІІІ Закону № 1404 цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Так вказаний закон набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Відтак, стаття 8 Закону № 1404 набрала чинності з 05 січня 2017 року, тобто до виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до наказу Міністерства юстиції України № 3917/5 від 29 грудня 2016 року «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 5 січня 2017 року плата за користування системою становить 51 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає витрати за користування позивачем автоматизованою системою виконавчого провадження такими, що заявлені відповідачем правомірно.

Згідно Розмірів витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, затверджених начальником Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Трейтяком О. М. 03 лютого 2017 року вартість друку 1 аркуша (папір включно) становить 0, 50 грн., конверту А-5 - 0, 34 грн., направлення рекомендованого листа - 11, 40 грн.

Розрахунки, наведені відповідачем в оскаржуваній постанові, відповідають встановленим розмірам станом на дату їх обрахунку.

В апеляційній скарзі позивач вважає вказані витрати завищеними, проте, не доводить належними та допустимими доказами, що встановлені розмірі не відповідають дійсній вартості друкованого паперу, конвертів та поштових марок.

В той же час, наявними в матеріалах справи доказами зазначена відповідачем вартість не спростовується, з огляду на що колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача за необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач діяв в рамках чинного законодавства та з урахуванням Закону України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.