Справа № 806/1767/17
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Житомир справа № 806/1767/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Липа В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання повторно розглянути клопотання від 24.04.2017 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання від 24.04.2017 року ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею для сінокосіння 12.0 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району (бувшої Соболівської сільської ради);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 24.04.2017 року на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею для сінокосіння площею 12.00 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району (бувшої Соболівської сільської ради) та прийняти рішення згідно законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 квітня 2017 року звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 12.0 га. яка знаходиться за межами населених пунктів Брусилівської селищної ради Брусилівського району (бувшої Соболівської сільської ради) з послідуючою передачею в оренду на 49 років. Вказав, що за результатами розгляду даного клопотання на адресу позивача надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яким йому запропоновано визначити строк дії оренди вказаної земельної ділянки та повторно звернутися з заявою відповідного змісту.

Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні та письмові заперечення. В обґрунтування свого заперечення зазначив, що при розгляді звернення діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією, законами України та підзаконними нормативно правовими актами.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у порядку письмового провадження на підставі ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 подано до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 12.0 га з земель резерву та запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яке було зареєстроване у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області.

Додатками до клопотання вказано: доручення, лист від 14.04.2017, графічні матеріали, копії паспорта та ідентифікаційного коду (а.с. 6).

Відповідач листом від 23 травня 2017 року №Г-6112/0-4922/6-17 повідомив ОСОБА_1 про те, що в поданому пакеті документів відсутня будь-яка інформація стосовно бажаного строку оренди на вказану у клопотанні ділянку. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області запропонувало визначитися з строком дії оренди та повторно звернутися з клопотанням відповідного змісту (а.с. 7).

Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю та вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області проявляє протиправну бездіяльність шляхом неналежного розгляду клопотання, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Основного Закону, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною другою статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За змістом частини першої статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно зі ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною другою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подано клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 12,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду вказаного клопотання листом від 23 травня 2017 року №Г-6112/0-4922/6-17 повідомило ОСОБА_1 про те, що не в змозі задовольнити таке клопотання, оскільки, в такому клопотанні не визначено строку оренди такої земельної ділянки, що суперечить вимогам ч.1 ст.93 Земельного кодексу України.

Проте, твердження Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не відповідає обставинам справи, оскільки, в клопотанні позивача від 24.04.2017 вказано бажаний строк оренди земельної ділянки - 49 років.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана відповідь Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 23.05.2017 №Г-6112/0-4922/6-17 не містять підстав, визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, за наявності яких можливо було б відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, тобто не ґрунтується на вимогах закону, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання від 24.04.2017 року, суд зазначає, що відповідачем не було допущено бездіяльності, так як клопотання позивача було розглянуте у встановлений законом строк і за результатами розгляду якого було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.71, 128, 159-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 24.04.2017 року та прийняти рішення у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа