Справа № 804/2227/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 р. справа № 804/2227/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чорної В.В.

судді Царікової О.В.

судді Ількова В.В.

при секретарі Ставицьокму О.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним наказу, -

в с т а н о в и в:

03 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 84-85), просить визнати протиправним пункт 2 наказу Міністерства юстиції України № 1070/5 від 30.03.2017 р. про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 № 1040 від 16.07.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.03.2017 року Міністерством юстиції України видано наказ №1070/5 про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3, який позивач вважає протиправним, винесеним без повного та всебічного встановлення обставин та без дотримання норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Як слідує з позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, відповідачем було прийнято рішення про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого без наявності на те жодної з передбачених ст. 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підстав. Позивач стверджує, що вона не писала жодної заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого, жодного разу не притягувалась до кримінальної відповідальності, не має дисциплінарних стягнень, тощо. Під час судового розгляду справи, після зясування обставин прийняття відповідачем рішення про анулювання свідоцтва, які були повязані з надходженням на адресу Міністерства юстиції України відповідної письмової заяви, поданої від імені ОСОБА_3, позивачем було надано до суду висновок експертизи, відповідно до якого, підпис, зроблений від її імені в заяві про припинення діяльності арбітражного керуючого та на копії паспорта ОСОБА_3, долученій до цієї заяви, виконані не позивачем, а іншою особою. Зазначений висновок експерта, на думку позивача, доводить, що нею не подавалась на адресу відповідача заява про припинення діяльності арбітражного керуючого, яка стала підставою для прийняття Міністерством юстиції України наказу про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_3 №1040 від 16.07.2013 р. Посилаючись на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (3-4, 84-85).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_4 надані письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що Міністерством юстиції України відповідно до п.1 ч.1 ст. 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом МЮУ від 14.01.2013 р. № 93/5, та за підсумком розгляду заяв та документів, що надійшли до Міністерства юстиції України, було анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1040 від 16.07.2013, видане ОСОБА_3, на підставі її письмової заяви. Посилаючись на зазначені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 78-80).

В судовому засіданні 09.08.2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що не вважає дії Міністерства юстиції України протиправними, оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі зави, що надійшла від імені позивача, та в рамках встановлених законом повноважень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 16.07.2013 року отримала свідоцтво № 1040 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без обмеження строку дії.

30.03.2017 року Міністерством юстиції України видано наказ № 1070/5 «Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)», відповідно до пункту 2 якого, анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1040 від 16.07.2013 р., видане ОСОБА_3, на підставі її письмової заяви (а.с. 81).

Підставою для прийняття такого рішення стали документи, що надійшли на адресу Міністерства юстиції України, а саме: заява арбітражного керуючого ОСОБА_3 від 13.03.2017 р., завірена від імені ОСОБА_3 копія паспорта, копія сторінки газети «Урядовий курєр» від 03.03.2017 р., в якій міститься оголошення про те, що свідоцтво, видане Міністерством юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (дата видачі 16.07.2013 р. № 1040) вважати втраченим і недійсним (а.с. 118-122).

Інформацію про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1040 від 16.07.2013 р. відповідачем було розміщено на офіційному веб-сайті Мінюсту України в розділі «ОСОБА_5 свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)».

Також, Міністерство юстиції України листом за вих. № 457/7594-0-33-17/9.4 від 04.04.2017 р. направило на адресу ОСОБА_3 копію наказу № 1070/5 від 30.03.2017 р. та зобовязало позивача повернути на адресу відповідача оригінал посвідчення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1040 від 16.07.2013 р. та знищити печатку арбітражного керуючого (а.с. 124).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Правові засади здійснення діяльності арбітражних керуючих в Україні визначають Закон України № 2344-XII від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011 р. (далі Закон України № 2344-XII) та нормативні акти, прийняті Міністерством юстиції України, який є державним органом з питань банкрутства.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2344-XII, арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності, а право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно ст. 112 цього Закону, підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є, зокрема, його письмова заява.

Питання видачі та анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) регулюються Порядком видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 р. № 93/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2013 р. за № 117/22649 (далі Порядок).

Згідно п. 16 цього Порядку, у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва, та проект наказу Мінюсту України про анулювання такого свідоцтва.

Висновок підписує керівник структурного підрозділу або особа, яка виконує його обовязки.

ОСОБА_6 Мінюсту України про анулювання свідоцтва підписує Міністр юстиції України або особа, яка виконує його обовязки.

Копія наказу Мінюсту України про анулювання свідоцтва надсилається особі, діяльність арбітражного керуючого якої припинено, із супровідним листом за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обовязки, у триденний строк з дня видання наказу Мінюсту України про анулювання свідоцтва.

ОСОБА_6 Мінюсту України про анулювання свідоцтва може бути оскаржений в суді у порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_6 Мінюсту України про анулювання свідоцтва розміщується не пізніше наступного робочого дня з дня видачі цього наказу Мінюсту України на офіційному веб-сайті Мінюсту України в розділі «ОСОБА_5 свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)» підрубрики «Банкрутство» рубрики «Напрямки діяльності».

Про анулювання свідоцтва у графу 8 Журналу заноситься відповідний запис.

Анульоване свідоцтво підлягає поверненню до Мінюсту України.

З пояснень представника відповідача та викладених письмових заперечень вбачається, що на адресу Міністерства юстиції України надійшла заява про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 від 13.03.2017 р. з документами на 4 арк., яка стала підставою для прийняття відповідачем ОСОБА_6 від 30.03.2017 р. № 1070/5 в частині анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 № 1040 від 16.07.2013 р.

При цьому, висновку структурного підрозділу Міністерства юстиції України про наявність підстави для анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_3, як то передбачено Порядком № 93/5 від 14.01.2013 р., відповідачем суду не надано. Також, представник відповідача в судовому засіданні не зміг пояснити, яким чином вказана заява від імені ОСОБА_3 надійшла до Міністерства юстиції України, та не надав відповідного документального підтвердження її офіційного надходження до Міністерства юстиції України, реєстрації у журналі, резолюцій керівників щодо руху вказаної заяви, тощо.

Разом з цим, позивач заперечила факт написання та направлення нею заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого на адресу Міністерства юстиції України та зазначила, що за фактом підроблення від її імені офіційних документів вона звернулась до правоохоронних органів.

На підтвердження своїх доводів, позивач надала до суду висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 29/1.1-311 від 15.05.2017 р., виконаний в рамках кримінального провадження № 0000924, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.04.2017 року (а.с. 136-141).

Відповідно до цього висновку, слідчим відділом Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000924, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України за фактом підроблення офіційного документа.

З даного висновку також вбачається, що 04.04.2017 року до відділення поліції надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, підробила документи від її імені, на підставі яких Департаментом з питань банкрутства Міністерства юстиції України було припинено свідоцтво ОСОБА_3 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Обєктом експертного дослідження стала заява про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 13.03.2017 р., копія паспорту ОСОБА_3 на 2 арк., експериментальні та вільні зразки підпису ОСОБА_7

За результатом експертного дослідження було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в дослідженій заяві та на копії паспорта виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не зверталась до Міністерства юстиції України із заявою про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 13.03.2017 р., а тому не має підстав зазнавати негативних наслідків подання такої заяви від її імені невстановленою особою, визначених ст. 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом МЮУ від 14.01.2013 р. № 93/5.

Відповідно, наказ Міністерства юстиції України від 30.03.2017 р. № 1070/5 в частині пункту 2, який стосується анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 № 1040 від 16.07.2013 р., на підставі її письмової заяви, суд вважає таким, що виданий на підставі документа, належність ОСОБА_3 якого не підтверджена, що вказує на необхідність його скасування в цій частині.

Водночас, у позовній заяві ОСОБА_3 не заявляє вимогу про скасування пункту 2 наказу Міністерства юстиції України від 30.03.2017 р. № 1070/5, а просить визнати його протиправним.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з ч.2 ст. 162 КАС України, суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідачу не були відомі встановлені судом обставини, повязані з підробленням заяви ОСОБА_3 про припинення діяльності арбітражного керуючого, суд не вбачає підстав для визнання вказаного наказу протиправним. Водночас, з метою захисту порушеного права позивача суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі заявлених позовних вимог та вважає належним способом захисту прав позивача саме скасування пункту 2 наказу Міністерства юстиції України № 1070/5 від 30.03.2017 р. про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 № 1040 від 16.07.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку з викладеним, судовий збір в сумі 640 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду згідно квитанції № 0.0.740254923.1 від 06.04.2017 р. (а.с. 28), підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1).

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 30.03.2017 р. № 1070/5 про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_3 № 1040 від 16.07.2013 р.

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень) згідно квитанції № 0.0.740254923.1 від 06.04.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_9