Справа № 806/1755/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Житомир справа № 806/1755/17

категорія 6.2

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 23.0 га на території Брусилівської селищної ради (бувшої Приворотської сільської ради) для сінокосіння згідно клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 березня 2017 року звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 23.0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області). Зазначив, що за результатами розгляду вказаного клопотання на адресу позивача надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18 квітня 2017 року, в якому повідомляється позивачу про те, що на вказаних в клопотанні земельних ділянках знаходяться земельні частки паї. На думку позивача, відмова відповідача не є належним чином мотивованою та не відповідає ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Позивач в судове засідання не з'явився. 10 липня 2017 року подав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні та письмові заперечення. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є цілком вмотивованою, оскільки містить чітке та обґрунтоване посилання на обставини, за яких Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області позбавлене можливості розглянути клопотання ОСОБА_1 позитивно.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 23.0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

Додатками до клопотання вказано: копія доручення, графічні матеріали, копія паспорта 2, 3, 11 сторінки та ідентифікаційний код (а.с. 6).

Зазначене клопотання зареєстроване у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області 21 травня 2017 року.

Листом від 18 квітня 2017 року № Г-4398/0-4016/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило позивача про те, що на вказаних в клопотанні земельних ділянках знаходяться земельні частки паї, а тому його заява не може бути розглянута позитивно (а.с. 7).

Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю, позивач звернувся із даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст.34 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Приписами ч. 2. ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно вимог ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач вважає, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону, тоді як у наданій йому відповіді про це не вказано.

Разом з тим, як зазначалось, відповідач саме і відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з огляду на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону, а саме на вказаних в клопотанні земельних ділянках знаходяться земельні частки паї, що виключає в свою чергу надання цих земельних ділянок у користування іншим особам.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спірна відмова є цілком вмотивованою, оскільки містить чітке посилання на обставини за яких відповідач позбавлений можливості розглянути клопотання позивача позитивно.

Наведені обставини свідчать, що клопотання позивача від 21.03.2017 розглянуто відповідачем, тобто ним не допущено жодної бездіяльності, незгода з наданою відповіддю не може свідчити про допущену бездіяльність.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішення.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 86, 122, 128, 153-168, 254 КАС України, суд -,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк