Справа № 304/702/17
Суддя: Амарович В. П.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/702/17
Провадження № 2-а/304/27/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді Амаровича В. П.,
при секретарі Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов`язання поновити виплату пенсії за період проходження військової служби,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому просить зобов`язати відповідача поновити йому виплату пенсії за період з травня по грудень 2016 року, припинити щомісячне утримання виплаченої пенсії за травень-червень 2016 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 травня 2016 року він як пенсіонер Збройних Сил України підписав контракт про проходження військової служби строком на 6 місяців, внаслідок чого відповідачем було припинено виплату йому пенсії. Оскільки 06 грудня 2016 року було внесено зміни у ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі яких виплата пенсії не мала бути припинена, тому враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2015 року по справі «Фабіан проти Угорщини» просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву якою просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримав повністю, просив такий задовольнити.
Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Оскільки позивач та представник відповідача надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання сторін, приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України осіб офіцерського складу строком на шість місяців від 14 травня 2016 року.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , заявою від 14 липня 2016 року повідомив головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про те, що він підписав контракт з 14 травня 2016 року.
Згідно витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №294 від 28 грудня 2016 року підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Перечинського районного військового комісаріату Закарпатської області звільнено наказом від 19 грудня 2016 року №666 у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 28 грудня 2016 року виключено із списків особового складу Перечинського районного військового комісаріату Закарпатської області та всіх видів забезпечення.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 29 липня 2016 року №9514/03.01 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до абзацу 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій призначених відповідно до цього Закону не припиняється. Підставою для продовження виплати пенсій особам, в період проходження ними військової служби, є наявність контракту з інформацією, що підтверджує вищезазначений факт. Зважаючи на те, що у контракті відсутня інформація щодо умов прийняття на військову службу, визначених абз.3 ст. 2 цього Закону, для виплати пенсії у період строку зазначеного контракту підстави відсутні. У зв`язку з цим виплату пенсії припинено, сума переплати пенсії за період з 14 травня 2016 року по 31 липня 2016 року склала 5462,94 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Згідно ч. 3 ст. 2 цього Закону в редакції змін до 01 січня 2016 року, пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється.
Враховуючи наведене проходження військової служби через підписання контракту про прийняття на військову службу із зазначенням відповідних умов, визначених ч. 2 ст. 3 цього Закону дає право на продовження виплати пенсії.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєю заявою від 14 липня 2016 року повідомив відповідача про укладення ним контракту про проходження військової служби. Оскільки в даному контракті відсутні відомості про умови проходження військової служби передбачені ч. 3 ст. 2 вищевказаного Закону, виплату пенсії позивачу було припинено з дня прийняття такого на військову службу до дня його звільнення. Виникла сума переплати пенсії у період строку зазначеного контракту розміром 5462,94 грн. За період травень-червень 2016 року утримано з пенсії позивача 3346,05 грн. Оскільки вказана сума вже утримана в повному обсязі, то за вказаний період позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Оскільки спірні правовідносини включають період перебування позивача на військовій службі за контрактом, а саме з 14 травня 2016 року по 28 грудня 2016 року, тому до таких не підлягає застосування норми ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції внесених змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» від 06 грудня 2016 року, оскільки така набула чинності 07 січня 2017 року та поширюється на правовідносини, що виникли починаючи з 07 січня 2017 року. Враховуючи наведене позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Що стосується позову в частині відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом.
Як роз`яснено в п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків /п.3 Постанови/.
За відсутності факту порушення прав ОСОБА_1 , підстави для стягнення моральної шкоди також відсутні, відтак позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 11, 17, 122 ч. 4, 159 - 163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов`язання поновити виплату пенсії за період проходження військової служби - відмовити повністю.
Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у відсутність осіб, які приймають участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Головуючий:Амарович В. П.