Справа № 335/9130/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9130/17 2-а/335/423/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при серетарі Огневюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом начальника Вознесенівського РВ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Вознесенівського РВ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулася до суду з позовом до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України.

В позові зазначила, що 02.06.2017 співробітниками Національної поліції ГУНП в Запорізькій області спільно з співробітниками Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України в Запорізькій області та СБУ виявлена громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3, яка порушила строки перебування на території України. Вище зазначена громадянка була добровільно доставлена до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області для притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час перевірки законності перебування на території України було встановлено, що гр. ОСОБА_3 прибула на територію України у 2012 році за паспортом НОМЕР_1, виданий Республікою Узбекистан 02.04.2012 терміном дії до 03.09.2026, на заробітки, разом з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 У 2013 році на території України у неї народився син ОСОБА_5.

Гр. ОСОБА_3, з її слів, своєчасно не покинула територію України, у зв'язку з відсутністю коштів, а зібрати та подати документи на дозвіл на імміграцію не мала можливостей.

Весь цей час гр. ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

02.06.2017 року Вознесенівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області відносно гр. ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.203 КУпАП (№ ПР МЗП 136131) за порушення вимог ст.17 Закону № 3773-VI.

Начальником Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Штраф було сплачено гр. ОСОБА_3 03.06.2017 року.

Управлінням Державної Міграційної Служби України в Запорізькій області 02.06.2017 р. до Головного центру обробки спеціальної інформації було направлено запит № 2301-11970 щодо відомостей про перетинання кордону гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3, та отримано відповідь № 0.64-18051/0/15-17, проте що згідно проведеної перевірки відомості про перетинання державного кордону гр. ОСОБА_3 відсутні.

На даний момент громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 знаходиться на території України з порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Враховуючи вищевикладене та з метою забезпечення вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 02.06.2017 року було прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_3 та вона була зобов'язана покинути територію України у термін до 01.07.2017.

Громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 належним чином була ознайомлена з даним рішенням, про що свідчить підпис, та повідомлена, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення, до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на п'ять років.

Згідно п.1.11. спільного Наказу МВС, адміністрації прикордонної служби України, СБУ від 23.04.2012 року №353/271/150 зареєстрованого в міністерстві юстиції України 21.05.2012р. за №806/21119 «Про затвердження інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено в суді.

Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення не зупиняють їх дію, крім випадків, коли суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, який приймав або ініціював рішення та є обов'язковою для виконання.

Ухвала про зупинення дії рішення про примусове повернення гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3 до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не надходила.

Про прийняте рішення був повідомлений прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 м.Запоріжжя листом №2314-3267 від 02.06.2017 року.

Другий екземпляр рішення про примусове повернення гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3 отримала, з правами та наслідками невиконання вказаного рішення ознайомлена, про що у справі є розписка громадянки ОСОБА_3

На теперішній час громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 рішення про примусове повернення від 02.06.2017 не виконала.

Позивач просить примусово видворити за межі України іноземця - громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_3 на підставі паспорта № НОМЕР_1, виданого Республікою Узбекистан 02.04.2012 року терміном дії до 03.09.2026 року, а також допустити до негайного виконання.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 183-7 КАС України (в редакції Закону № 1379-VIII від 19.05.2016р.)

В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв"язку з наступним.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб"єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ч.1 статті 26 Закону України ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в"їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в"їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в"їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

У відповідності до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Зокрема, згідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов"язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Ч. 6 ст. 26 Закону передбачає, що контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону у разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця або особи без громадянства скасовується віза і вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні.

У відповідності до ч. 8 ст. 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України „Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У відповідності до ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, службова особа якого супроводжувала іноземця та особу без громадянства, яку примусово видворено за зверненням органу Служби безпеки України, інформує такий орган про виконання рішення про примусове видворення.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України „Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Статтею 31 Закону визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Судом встановлено, що 02.06.2017 співробітниками Національної поліції ГУНП в Запорізькій області спільно з співробітниками Державної прикордонної служби України, Державної міграційної служби України в Запорізькій області та СБУ виявлена громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3, яка порушила строки перебування на території України. Вище зазначена громадянка добровільно прибула до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області для притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час перевірки законності перебування на території України було встановлено, що гр. ОСОБА_3 прибула на територію України у 2012 році за паспортом НОМЕР_1, виданий Республікою Узбекистан 02.04.2012 терміном дії до 03.09.2026, на заробітки, разом з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 У 2013 році на території України у неї народився син ОСОБА_5.

Гр. ОСОБА_3, своєчасно не покинула територію України, у зв'язку з відсутністю коштів, а зібрати та подати документи на дозвіл на імміграцію не мала можливостей.

Весь цей час гр. ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

02.06.2017 року Вознесенівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області відносно гр. ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.203 КУпАП (№ ПР МЗП 136131) за порушення вимог ст.17 Закону № 3773-VI.

Начальником Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Штраф було сплачено гр. ОСОБА_3 03.06.2017 року.

Управлінням Державної Міграційної Служби України в Запорізькій області 02.06.2017 р. до Головного центру обробки спеціальної інформації було направлено запит № 2301-11970 щодо відомостей про перетинання кордону гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3, та отримано відповідь № 0.64-18051/0/15-17, проте що згідно проведеної перевірки відомості про перетинання державного кордону гр. ОСОБА_3 відсутні.

На даний момент громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 знаходиться на території України з порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

З метою забезпечення вимог ст. 26 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", 02.06.2017 року було прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_3 та вона була зобов'язана покинути територію України у термін до 01.07.2017.

Громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 належним чином була ознайомлена з даним рішенням, про що свідчить підпис, та повідомлена, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення, до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст. 30 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на п'ять років.

Згідно п.1.11. спільного Наказу МВС, адміністрації прикордонної служби України, СБУ від 23.04.2012 року №353/271/150 зареєстрованого в міністерстві юстиції України 21.05.2012р. за №806/21119 „Про затвердження інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства" рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено в суді.

Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення не зупиняють їх дію, крім випадків, коли суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, який приймав або ініціював рішення та є обов'язковою для виконання.

Ухвала про зупинення дії рішення про примусове повернення гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3 до Вознесенівського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не надходила.

На теперішній час громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 рішення про примусове повернення від 02.06.2017 не виконала.

В ході судового розгляду судом не встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин позов про примусове видворення відповідача за межі України підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

У зв"язку з викладеним постанову про примусове видворення відповідача за межі України слід звернути до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.26 30 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 160-163, 183-7, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги начальника Вознесенівського РВ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Видворити за межі України іноземця - громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_3 на підставі паспорта № НОМЕР_1, виданого Республікою Узбекистан 02.04.2012 року терміном дії до 03.09.2026 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Суддя: А.В. Воробйов