Справа № 820/2097/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 серпня 2017 р. № 820/2097/17
Харківський окружний адміністративний суд в складі судді Білової О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини польової пошти НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 до командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 капітан медичної служби ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ командиру військової частин польової пошти НОМЕР_2 № 1089 від 18.04.2017 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани та повної матеріальної відповідальність на загальну суму 12917,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відносно нього було проведено службове розслідування по факту неповернення з лікування військовослужбовця за призовом, який був госпіталізований 02.11.2015. За результатами службового розслідування командиром військової частин польової пошти НОМЕР_2 прийнято наказ № 1089 від 18.04.2017, з яким позивач не погоджується, посилаючись на Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР, та Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, через канцелярію суду надавав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач - командир військової частини польової пошти НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_2 - в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, свого представника до суду не направив, заперечень, заяв та клопотань не надав, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 41 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Позивач, капітан медичної служби ОСОБА_1 , проходить службу на посаді начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 з 14.07.2016.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 від 08 квітня 2017 року № 1015 було призначено службове розслідування по факту неповернення з лікування військовослужбовця за призовом військової частини польова пошта НОМЕР_3 командира 2 відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки старшого солдата ОСОБА_3 , який був госпіталізований 02.11.2015 з діагнозом туберкульоз, проведення якого доручено старшому офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_4 .

В ході зазначеного службового розслідування встановлено наступне.

Після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 було виявлено, що військовослужбовець за призовом командир 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки старший солдат ОСОБА_3 не повернувся з лікування, на якому знаходився з 2 листопада 2015 року, в результаті чого могло бути нецільове використання коштів, про що рапортом на ім`я командира військової частин польової НОМЕР_2 від 08 квітня 2017 року №548/АТО здійснив доповідь.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець за призовом молодший сержант ОСОБА_3 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини польова пошта НОМЕР_4 селища Ульянівка Миколаївської області, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №98 від 27.03.2015 року був зарахований до списків особового складу у розпорядження командира частини та на всі види забезпечення та направлений для проходження бойового злагодження до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 селища Башкирівки Чугуївського району Харківської області.

На підставі рапорту фельдшера медичної служби молодшого сержанта ОСОБА_6 від 13.07.2016 року №2325 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13 липня 2016 року №237 старший солдат ОСОБА_3 був направлений для проходження військово-лікарської комісії на предмет визначення придатності для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_5 міста Харкова, але, як пояснює останній, він убув не до Харківського військового шпиталю (військової частини НОМЕР_5 ), а до Військового шпиталю міста Дніпропетровськ, де йому було відмовлено у проходженні ВЛК, з-за того що направлення на ВЛК, службова та медична характеристики не були оформлені належним чином. Тоді старший солдат ОСОБА_3 прибув для проходження ВЛК до військової частини НОМЕР_5 м. Харкова, але й там отримав відмову. Про те, що йому відмовили в шпиталі у проходженні військово-лікарської комісії, він нікого з командування частини польова пошта НОМЕР_3 не повідомив. після цього старший солдат ОСОБА_3 вирішив поїхати у цивільну лікарню за місцем мешкання, де він проходив лікування у листопаді 2015 року. Там, після медичного огляду, останньому пояснили, що він не повністю одужав та потребує додаткового обстеження. У зв`язку з цим старший солдат ОСОБА_3 , з його слів, залишився на лікуванні у цивільному медичному закладі.

Лише 08 квітня 2017 року, після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 була виявлена відсутність на службі старшого солдата ОСОБА_3 .

До військової частини польова пошта НОМЕР_3 останній був доставлений заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 лише 10 квітня 2017 року. Документів, які б підтвердили поважні причини його відсутності на лікуванні в шпиталі та легальності своєї відсутності на службі старший солдат ОСОБА_3 представити не зміг. Весь період своєї відсутності він проводив на власний розсуд. У своєму поясненні старший лейтенант ОСОБА_8 вказав, що в серпні 2016 року, під час прийняття посади командира роти вогневої підтримки у теперішнього начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_3 майора ОСОБА_9 , він задавав особі, яка здавала посаду, питання щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 . На що майор ОСОБА_9 повідомив старшому лейтенанту ОСОБА_8 , що старший солдат ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні в шпиталі. З запитанням щодо лікування підлеглого та його термінів старший лейтенант ОСОБА_8 звернувся до начальника медичної служби військової частини польова пошта. НОМЕР_3 капітана ОСОБА_1 , який дав відповідь останньому, що хворі з таким діагнозом лікуються дуже значний час можливо до півтора роки, тому останнього немає можливості звільнити, поки він не вилікується. Інформацію щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 старший лейтенант ОСОБА_8 з`ясовував лише в штабі частини, де останньому сказали, що документів про закінчення терміну лікування хворого військовослужбовця з лікувального закладу не надходило.

Крім того, старший солдат ОСОБА_3 за весь цей час у повному обсязі отримував грошове забезпечення, винагороду за участь в антитерористичній операції протягом двох місяців (жовтень-листопад 2016 року) та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Службовим розслідуванням встановлено, що командування не вжило відповідних заходів та продовжувало виплачувати старшому солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення, чим самим була нанесена матеріальна шкода державі у розмірі 102326 (сто дві тисячі триста двадцять шість) гривень 83 копійки.

Отримане грошове забезпечення військовослужбовець витрачав на власний розсуд. Порушення ОСОБА_3 полягало у самовільному залишені частини, що призвело до нанесення матеріальної шкоди державі.

Службовим розслідуванням були встановлені особи, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, сприяли вчиненню даного правопорушення. Це: командир військової частини польова пошта НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_10 , начальник штабу військової частини польова пошта НОМЕР_3 майор ОСОБА_9 , начальник медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_3 капітан Орлов Олександр Володимирович, командир роти вогневої підтримки старший лейтенант ОСОБА_8 , командир гранатометного взводу роти вогневої підтримки молодший лейтенант ОСОБА_11 та тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира взводу солдат ОСОБА_12 .

Згідно висновків службового розслідування в діях начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_3 капітана ОСОБА_1 , який з 14.07.2016 виконує посадові обов`язки у військовій частині, наявний склад дисциплінарного правопорушення, передбачений абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, абзацами 4, 8 статті 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених законом України від 24 березня 1999 року N 548-ХІV, що покладають:

- як на військовослужбовця обов`язок: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил Укреши та інших нормативно-правових актів;

- як на начальника медичної служби відповідальність: якісно проводити медичний огляд та обстеження особового складу, брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті полку і направляються в лікувальні заклади; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших лікувальних закладах, і періодично їх відвідувати, вести постійне медичне спостереження за особами з хронічними захворюваннями, подавати командирам підрозділів рекомендації щодо зміцнення їхнього здоров`я і контролювати їх виконання; в разі потреби подавати командирові полку медичні висновки щодо дієтичного або додаткового харчування рядового, сержантського і старшинського складу.

За висновками службового розслідування:

- правопорушення полягало у неналежному виконанні службових обов`язків, відсутності належного контролю за особовим складом частини, який знаходився на лікуванні в інших лікувальних закладах, у відсутності медичного спостереження за особами з хронічними захворюваннями, періодичного відвідування останніх, що призвело до самовільного залишення місця лікування старшим солдатом ОСОБА_3 та нанесенню останнім матеріальної шкоди державі;

- обставини, що обтяжують дисциплінарну відповідальність є те, що порушення завдало матеріальної шкоди державі та відповідно до вимог Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події; кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 388 від 28 липня 2016 року дане правопорушення обліковується для оцінки стану військової дисципліни у військовій частині;

- обставинами, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність військовослужбовців, є каяття військовослужбовців;

- причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є недотримання посадовими особами військової частини польова пошта НОМЕР_3 положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежний контроль за веденням службової документації щодо обліку особового складу та не володіння станом справ у підпорядкованому підрозділі з боку командування окремого батальйону.

Наказом командира військової частин польової НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 №1089 від 18.04.17, виходячи з встановлених обставин, начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_3 капітана медичної служби ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та застосовано стягнення - повна матеріальна відповідальність на загальну суму 12917,70 грн. за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог, передбачених абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, абзацами 4, 8 статті 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених законом України від 24 березня 1999 року N 548-ХІV, що і призвело до самовільного залишення місця лікування старшим солдатом ОСОБА_3 та нанесенню останнім матеріальної шкоди державі.

Позивач у своєму позові не заперечує проти встановлених в ході службового розслідування обставин, однак вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення та він не має нести повну матеріальну відповідальність.

При розгляді спору суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник медичної служби полку підпорядковується командирові полку і є прямим начальником особового складу медичної служби полку. На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84, начальник медичної служби полку зобов`язаний, зокрема: якісно проводити медичний огляд та обстеження особового складу, брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті полку і направляються в лікувальні заклади; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших лікувальних закладах, і періодично їх відвідувати; вести постійне медичне спостереження за особами з хронічними захворюваннями, подавати командирам підрозділів рекомендації щодо зміцнення їх здоров`я і контролювати їх виконання; аналізувати стан захворюваності серед особового складу полку, дані цього аналізу з пропозиціями щодо запобігання захворюванням і поліпшення санітарного стану особового складу та об`єктів полку доповідати щомісяця командирові полку і безпосередньому медичному начальникові; про інфекційні захворювання або випадки, які можуть позначитися на санітарно-епідемічному стані полку, і про кожен випадок госпіталізації військовослужбовців, зумовленої травмуванням, доповідати зазначеним посадовим особам негайно.

Приміткою до статей 82-84 Статуту визначено, що начальник служби полку Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що Положеннями статей 82-84 керуються всі начальники служб полку, начальник розвідки, начальник зв`язку та начальник фізичної підготовки і спорту полку.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність посилання позивача на непоширення на нього вказаних норм статуту, оскільки він обіймає посаду начальника медичної служби військової частини, тому вказані обов`язки ним мають виконуватися, в тому числі знати стан хворих, що перебувають в інших лікувальних закладах, і періодично їх відвідувати.

Як вбачається з висновку службового розслідування, молодший солдат ОСОБА_3 13.07.2016 був направлений до військової частини НОМЕР_5 міста Харкова для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення його придатності для проходження військової служби. При цьому позивач по справі з моменту прийняття посади 14.07.2016 по момент виявлення відсутності молодшого солдата ОСОБА_3 під час проведення перевірки особового складі військової частини 08.04.2017 року не був обізнаний про місце перебування вказаного військовослужбовця та не контролював стан його здоров`я. У зв`язку з невиконанням вказаного обов`язку позивачем у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 була відсутня інформація про неприбуття молодшого солдата ОСОБА_3 до визначеної йому військової частини для проходження військово-лікарської комісії, подальше самовільне залишення частини, що потягло безпідставні нарахування та виплати ОСОБА_3 , що завдало матеріальної шкоди державі.

Також суд зазначає, що посилання позивача на тривалість лікування проти туберкульозу, у зв`язку з чим у нього були відсутні підстави для контролю за станом хворого ОСОБА_3 , який мав перебувати в іншому лікувальному закладі, поза межами медичного пункту, не є обґрунтованими та не доводять правомірність його бездіяльності щодо виконання обов`язків, передбачених ст. 87 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», оскільки жодних підстав невиконання відповідних обов`язків закон не містить, крім того, ОСОБА_3 був направлений не на лікування, а для проходження ВЛК.

Тому доводи позовної заяви про те, що інкриміновані позивачу порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону ґрунтуються на припущеннях, оскільки жодних посилань на порушення позивачем будь-яких нормативно-правових актів, які б регламентували його службову діяльність, оскаржуваний наказ не містить, не доведені позивачем та спростовуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 27. Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 68 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» командир роти (корабля 4 рангу), батальйону (корабля 3 рангу) щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану. Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право попереджувати офіцерів про неповну службову відповідність.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 84 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ст. 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Судом встановлено, що службовим розслідуванням підтверджено відсутність належного контролю з боку позивача за особою, направленою на проходження військово-лікарської комісії, що є порушенням його посадових обов`язків.

Враховуючи обставини, які обтяжують дисциплінарну відповідальність, а саме завдання матеріальної шкоди державі безпідставно нарахованими виплатами старшому солдату ОСОБА_3 , що стало можливим у зв`язку з відсутністю відповідного належного контролю в тому числі, з боку позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, в межах повноважень, з додержанням процедури притягнення до відповідальності та відповідно до тяжкості порушення з урахуванням його наслідків застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. При цьому строки притягнення до дисциплінарної відповідальності дотримані з огляду на встановлену в ході проведення службового розслідування триваючу бездіяльність з боку позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командиру військової частин польової пошти НОМЕР_2 № 1089 від 18.04.2017 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани задоволенню не підлягають.

Щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року N 243/95-ВР (далі за текстом - Положення N 243/95-ВР), відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Згідно з п. 3 Положення N 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відповідно до п. 8 Положення N 243/95-ВР залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Згідно з п. 13 Положення N 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Жодних з перелічених обставин відносно позивача в ході службового розслідування встановлено не було, а лише встановлення фактів здійснення надлишкових виплат молодшому солдату ОСОБА_3 через, зокрема, бездіяльність позивача, не є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності.

Відповідно до п. 19 Положення N 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Як вбачається з розрахунку коштів, які підлягають поверненню посадовими особами (командирами) військової частини польова пошта НОМЕР_3 у зв`язку з незаконною виплатою коштів старшому солдату ОСОБА_3 та змісту Наказу №1089 від 18.04.17, вимоги вказаної норми в частині визначення ступеню вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами не дотримані, відповідачем не надано обґрунтування розподілу зайво виплачених сум між особами, зазначеним у розрахунку.

З огляду на що суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командиру військової частин польова пошта НОМЕР_2 № 1089 від 18.04.2017 в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальність на загальну суму 12917,70 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини польової пошти НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_1 до командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ командиру військової частин польова пошта НОМЕР_2 № 1089 від 18.04.2017 в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальність на загальну суму 12917,70 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування Наказу командиру військової частин польова пошта НОМЕР_2 № 1089 від 18.04.2017 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Білова О.В.