Справа № 753/7957/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/7957/17 Головуючий у 1-й інстанції: Коренюк А.М.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Файдюка В.В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дарницького району м. Києва державної адміністрації на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Дарницького району м. Києва державної адміністрації, третя особа - Департамент з питань соціального захисту населення та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року, ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Управління соціального захисту населення Дарницького району м. Києва державної адміністрації, третя особа - Департамент з питань соціального захисту населення та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії. Мотивуючи тим, що вона є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році й особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії, є інвалідом ІІ-ї групи безстроково, інвалідність пов'язана внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, працювала на час аварії на ЧАЕС у 1986 році - приймала участь у невоєнізованих формуваннях цивільної оборони по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи й була залучена до виконання робіт в якості медсестри (медична служба) в період з 26 по 27 квітня 1986 року та з 01 по 31 липня 1986 року строком на 32 днів, й відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право претендувати на встановлення статусу інваліда війни. Проте, при її зверненні до відповідача, останній відмовив у забезпеченні її права.

Просила визнати неправомірними дії відповідача відносно відмови у встановленні статусу інваліда війни й зобов'язати встановити їй статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 29 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни, - неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни й видати посвідчення інваліда війни встановленого зразка.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вважає, що розгляд справи має бути проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році й особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії, що підтверджується посвідченням, виданим 21.03.1995 року з вкладкою до посвідчення № НОМЕР_1 від 14.08.1997 року, є інвалідом ІІ-ї групи безстроково з 03.07.1995 року, з 70% ступінню втрати професійної здатності, інвалідність пов'язана внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Позивачка працювала на час аварії на ЧАЕС у 1986 році - приймала безпосередню участь у невоєнізованих формуваннях цивільної оборони по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи й була залучена до виконання робіт в якості медсестри (медична служба) в період з 26 по 27 квітня 1986 року та з 01 по 31 липня 1986 року строком на 32 днів, що підтверджується випискою із Довідки, виданої Медико-санітарною частиною № 120, Медико-санітарною частиною № 1 від 18 квітня 1991 року № 494, й записами у трудовій книжці позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки із наявних в матеріалах справи доказів встановлено залучення позивача в 1986 році до складу формувань Цивільної оборони на Чорнобильській АЕС та наявної його інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, й на підставі п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у суду є всі правові підстави вважати, що він належить до інвалідів війни та має право на встановлення статусу інваліда війни.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року затверджено Положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», й відповідно до п.10 вказаного Положення посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертизи про групу та причини інвалідності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про те, що вимоги скаржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню та обставини, що спростовують вимоги, судом не встановлені.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дарницького району м. Києва державної адміністрації - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м.Києва від 29 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Файдюк В.В.