Справа № 389/1297/17
Суддя: Ткаченко Б. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН №389/1297/17
Провадження №2-а/389/71/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м.Знам'янка

Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

при секретарі Шевченко В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Данільченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою, мотивуючи свої вимоги (з урахуванням уточнених позовних вимог) тим, що з 10.12.2010 по 20.10.2016 вона працювала на посаді начальника фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області. Укладання трудового договору з позивачем відбулося на підставі розпорядження міського голови від 10.12.2010 №390-к «Про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника фінансового управління», про що зроблено відповідний запис №43 від 10.12.2016 у її трудовій книжці. Також вказаним розпорядженням міського голови їй було присвоєно 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування.

Розпорядженням Знам'янського міського голови від 20.10.2016 №506-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату з 20.10.2016. Цим розпорядженням головному бухгалтеру доручено здійснити повний розрахунок по заробітній платі, начальнику відділу організаційно-кадрової роботи доручено оформити належним чином трудову книжку і видати її у день звільнення.

В день звільнення повний розрахунок по заробітній платі з нею проведено не було. У зв'язку з тим, що позивач була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні на підставі розпоряджень міського голови від 30.01.2015 №31-к, від 23.06.2015 №281-к, від 31.07.2015 №344-к, від 06.01.2016 №1-к, тому вона вважає, що відповідач зобов'язаний був компенсувати її роботу у ці дні згідно з вимогами ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України, тобто виплатити усі суми, що належали працівнику від установи в день звільнення. На неодноразові звернення позивача до міського голови з проханням компенсувати їй роботу у вихідні, святкові та неробочі дні у грошовій формі та провести оплату праці згідно з вимогами ст.107 КЗпП України, розрахунок з нею не проведено, на її звернення надавалась відповідь, що компенсація за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні не може бути виплачена у зв'язку з відсутністю підстав. У зв'язку з викладеним позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить зобов'язати відповідача нарахувати їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, обраховану за вимогами ч.3 ст.107 КЗпП України згідно розпоряджень та стягнути цю суму з відповідача на її користь, також стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 51134 грн. 85 коп., обраховану шляхом множення середньоденного заробітку, який складає 262 грн. 23 коп., на кількість днів затримки, починаючи з 21.10.2016 по день фактичного розрахунку, а також зобов'язати відповідача нарахувати їй компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», починаючи з 21.10.2016 по день фактичного розрахунку на всю донараховану суму та стягнути ці кошти з відповідача на її користь.

Також позивач просить поновити їй пропущений строк звернення до суду з вказаною позовною заявою визнавши причини пропуску поважними, оскільки першочергово нею було подано вказаний вище позов до суду 19.01.2017, тобто в межах тримісячного строку на звернення до суду, але ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 22.05.2017 закрито провадження у справі, оскільки розгляд справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду. Після набрання даною ухвалою суду законної сили, нею 29.05.2017 було подано вказану позовну заяву до суду, але в порядку адміністративного судочинства України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення проти позову та пояснив, що підсумований облік робочого часу кожного працівника виконавчого комітету здійснюється роботодавцем згідно з табелем. Обліковим періодом при підсумованому обліку робочого часу є календарний місяць. За твердженням позивача, вона була залучена до роботи у вихідний день згідно з розпорядженнями міського голови від 30.01.2015 №31-к, від 23.06.2015 №281-к, від 31.07.2015 №344-к, від 06.01.2016 №1-к, але в табелях обліку робочого часу позивача у зазначені дні відміток про визначення вихідних днів робочими немає. Всупереч вимогам наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489, яким затверджено типову форму табелю обліку використання робочого часу на підприємстві, установі, організації (форма №5-П), облік роботи працівників виконавчого комітету у святкові та неробочі дні у 2015, 2016 роках не вівся. Інший, альтернативний, первинний облік залучення працівників виконавчого комітету до роботи у святкові і неробочі дні також не здійснювався. Виплати, на які претендує позивач, не обліковуються в бухгалтерському обліку фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради. Оскільки питання надання іншого дня відпочинку за роботу у вихідний день законодавством не врегульовано, тому порядок його надання встановлено у Правилах внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затверджених розпорядженням міського голови від 06.12.2010 №264-к. Відповідно до п.4.5 розділу 4 вказаних Правил, робота в ці дні компенсується наданням вихідного дня у будь-який зручний час.

Зазначає, що будь-яких доказів своєї роботи понад місячну норму робочого часу у спірний період позивач не надала. Скільки годин тривала її робота у святковий чи неробочий день, та чи взагалі відбувалася така робота, позивач не зазначає та не доводить належними доказами, так як вважає, що фото з офіційного веб-сайту Знам'янської міської ради не доводять цього факту та не можуть бути доказами роботи позивача у святкові та неробочі дні. Крім того, жодне з розпоряджень міського голови, на які посилається позивач, не містить грошового виду компенсації її роботи у вихідні, святкові та неробочі дні. З усіма вказаними розпорядженнями позивач була ознайомлена і ніяких заперечень щодо форми компенсації з її боку не надходило.

Таким чином, відповідач вважає, що робота позивача у святкові та неробочі дні згідно з розпорядженнями міського голови могла відбуватися в межах місячної норми робочого часу та була компенсована відповідачем згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради шляхом надання іншого дня відпочинку. Доказів того, що позивач зверталася із заявами до виконавчого комітету про надання днів відпочинку, а їй було відмовлено, позивачем не надано.

На вказані заперечення відповідача позивачем були надані пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що на час дії спірних правовідносин питання надання іншого дня відпочинку для працівників фінансового управління регулювалося виключно Колективним договором. Відповідно до п.10 розділу «трудові відносини, режим праці та відпочинку» вказаного Договору за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні передбачена оплата та компенсація відповідно до законодавства. Таким чином вважає, що при її звільненні необхідно компенсувати її роботу у вихідні, святкові та неробочі дні відповідно до ст.116 КЗпП України. Також відповідач посилається на табелі обліку використання робочого часу за ті місяці, у яких вона була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, але ці табелі не мають ніякого відношення до предмету спору, адже дану роботу фінансовим управлінням не передбачено відображати в табелях обліку використання робочого часу, а такий облік вівся відділом кадрової роботи за окремим журналом на підставі розпоряджень міського голови, якими визначалися робочі дні. Працівниками, які відповідальні за ведення обліку робочого часу, не визначався робочий день тільки для обліку роботи тих працівників, які мали працювати у такі дні, адже при цьому і тим працівникам, які ведуть облік робочого часу теж необхідно було б оплачувати їх роботу у подвійному розмірі, а це є необґрунтовані надлишкові витрати з бюджету.

Для недопущення порушення законодавства робота у вихідні дні обліковувалася відділом кадрової роботи у окремому журналі відповідно до розпоряджень міського голови, і вона погоджувалася на роботу у вихідні, святкові та неробочі дні з подальшим наданням їй іншого вихідного дня у зручний для неї час. До зайняття посади міського голови ОСОБА_3 питань щодо обліку такої роботи та її компенсації у працівників не виникало. Після обрання останнього міським головою почалися систематичні порушення трудового законодавства, а саме необґрунтоване зменшення заробітної плати, труднощі з отриманням щорічної відпустки, та невиплата при звільненні усіх належним працівникові сум. Таким чином вважає, що відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні відповідно до вимог чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в період 2014-2015 р.р. він працював на посаді Знам'янського міського голови. Підтвердив, що позивач дійсно на підставі відповідних розпоряджень залучалась до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні. Облік використання іншого дня відпочинку на той час вівся кадровою службою. У разі використання таких днів розпорядження не видавалось.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з квітня 2014 року по грудень 2015 року вона обіймала посаду керуючої справами (секретаря виконкому) у виконавчому комітеті Знам'янської міської ради Кіровоградської області. Зазначила, що позивач дійсно залучалась до роботі у вихідні, святкові та неробочі дні, вказані нею у позовній заяві на підставі розпоряджень міського голови. Згідно розпоряджень така робота мала компенсуватись наданням іншого дня відпочинку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови від 10.12.2010 №390-к та копії трудової книжки серії БТ-II №4018357, позивача призначено на посаду начальника фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області з 10.12.2010.

На підставі розпоряджень Знам'янського міського голови від 30 січня 2015 року №31-к, 23 червня 2015 року №281-к, 31 липня 2015 року №344-к, 06 січня 2016 року №1-к, позивач була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 31 січня 2015 року (вихідний), 01 серпня 2015 року (вихідний), 02 серпня 2015 року (вихідний), 28 червня 2015 року (святковий), 08 січня 2016 року (неробочий).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затвердженими розпорядженням міського голови від 07 грудня 2010 року №264-к визначено, що для виконання невідкладної й непередбаченої роботи посадові особи повинні за розпорядженням керівника органу, в якому вони працюють, з'являтись на службу у вихідні, святкові та неробочі дні з подальшим наданням вихідного дня у будь-який зручний час (п.4.6). Працівники виконкому та структурних підрозділів працюють за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними - субота та неділя, тривалість робочого тижня складає 40 годин (п.4.1).

Пунктом 10 розділу Трудові відносини, режим праці та відпочинку Колективного договору між адміністрацією міського фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради в особі начальника управління та радою трудового колективу, схваленого загальними зборами трудового колективу міського фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради 03 січня 2012 року строком на 5 років, визначено, що сторона адміністрації зобов'язується проводити надурочні роботи, роботу у вихідні, святкові та неробочі дні лише у виняткових випадках, передбачених законодавством, і тільки з дозволу ради трудового колективу та з її оплатою і компенсацією відповідно до законодавства. Пунктом 6 вказаного розділу Договору сторони узгодили, що протягом дії договору працюють в режимі п'ятиденного робочого тижня, з двома вихідними (субота, неділя).

Розпорядженням Знам'янського міського голови від 20 жовтня 2016 року №506-к позивач звільнена із займаної посади начальника фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради у зв'язку зі скороченням штату з 20 жовтня 2016 року, з виплатою компенсації за невикористану додаткову відпустку у кількості 9 календарних днів за 2015 рік та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

20 жовтня 2016 року позивач звернулася з листом до Знам'янського міського голови про виплату їй компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні у грошовій формі та провести оплату праці в подвійному розмірі.

Листом виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року №01-18/937/3 надано роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю в табелях обліку робочого часу відміток про залучення позивача до роботи у вихідні та святкові дні, підстави для виплати компенсації відсутні.

На повторне звернення позивача від 25 листопада 2016 року щодо виплати їй належних сум при звільненні виконавчим комітетом Знам'янської міської ради Кіровоградської області надано відповідь від 20 грудня 2016 року №І-1428 про відсутність підстав для повторного перегляду зазначеного питання.

Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом (ч.7 ст.43 Конституції України).

Відповідно до ст.67 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Згідно зі ст.71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 72 КЗпП України визначено, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Відповідно до ст.73 КЗпП України робота у святкові та неробочі дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Стаття 107 цього ж Кодексу визначає, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

За змістом частини другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структурі заробітної плати входить передбачена заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно зі статтею 34 цього Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Факт залучення позивача до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні підтверджений належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме показаннями свідків, скріншотом з сайту Знам'янської міської ради.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що мало місце залучення позивача з боку відповідача до виконання робіт у вихідні дні, святкові та неробочі дні 01.08.2015, 02.08.2015, 31.01.2015, 28.06.2015 та 08.01.2016 та виконання позивачем робіт, відповідно до розпоряджень міського голови від 30.01.2015 №31-к, від 23.06.2015 №281-к, від 31.07.2015 №344-к, від 06.01.2016 №1-к.

Разом з тим, представник відповідача зазначив, що підстави для компенсації у грошовій формі за роботу позивача у вихідні, святкові та неробочі дні відсутні, оскільки табелі обліку робочого часу не містять даних про роботу.

Однак, такі доводи представника відповідача суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці", власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Всупереч вимогам ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», відповідач не виконав обов'язку по забезпеченню достовірного обліку виконуваної працівником роботи.

Таким чином, позивач, діючи відповідно до вимог закону та розпоряджень роботодавця відпрацювала у вихідні, святкові та неробочі дні і за згодою сторін відповідач зобов'язаний був надати їй інші дні відпочинку, видавши про це відповідні розпорядження. Позивач самостійно не мала права використовувати відгули. На відповідачу лежить обов'язок вести облік роботи працівників у вихідні дні, а також надання працівникам компенсації у вигляді інших днів відпочинку.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В судовому засіданні представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження подвійної оплати роботи позивача у вихідні, святкові та неробочі дні чи використання нею днів відпочинку за роботу такі дні.

В судовому засіданні не було встановлено, що відповідачем було здійснено облік виконання позивачем робіт у вихідні дні, внаслідок чого заробітна плата за роботу в такі дні, не була відповідачем нарахована та виплачена; інший день відпочинку надано не було; при звільненні оплата вищезазначеної роботи також проведена не була, чим порушено право позивача на оплату праці.

Доводи представника відповідача про те, що порядок надання іншого дня відпочинку встановлено у Правилах внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затверджених розпорядженням міського голови від 06.12.2010 №264-к, відповідно до яких робота в ці дні компенсується наданням вихідного дня у будь-який зручний час (п.4.5 розділу 4 вказаних Правил) не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів щодо ознайомлення позивача з даними Правилами представником відповідача суду не надано.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1425цс16 та постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-1438цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, у разі невиплати працівникові компенсації за роботу у вихідний день у грошовій формі в подвійному розмірі, або ненадання іншого дня відпочинку, та невиплати звільненому працівникові з вини власника або уповноваженого ним органу зазначеної компенсації роботи за вихідний день з роботодавця підлягають стягненню компенсація за роботу у вихідні дні, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.72 КЗпП України, не виконав домовленості щодо надання позивачеві за роботу у вихідні дні інших днів відпочинку і така можливість у зв'язку із звільненням позивача з роботи - втрачена, отже відповідач зобов'язаний компенсувати роботу позивача у вихідні дні у грошовій формі.

Оскільки позивача було звільнено з 20 жовтня 2016 року, ані в день звільнення, ні в послідуючому оплата за виконану останньою роботу у вихідні, святкові та не робочі дні з боку відповідача проведена не була, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51134 грн.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначені сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішенні.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлене клопотання про поновлення пропущеного тримісячного строку для звернення до суду з даним позовом, у якому вона просить суд поновити даний строк, визнавши причини пропуску строку поважними.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено судом, 20 січня 2017 року позивач, у межах встановленого тримісячного строку, звернулася до Знам'янського міськрайонного суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства до фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, перерахунок заробітної плати та вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою. Ухвалою суду від 22 травня 2017 року провадження у даній справі було закрито на підставі ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також позивачу роз'яснено, що розгляд такої справи віднесений до компетенції адміністративного суду.

Після набрання вказаною ухвалою суду законної сили, позивачем 29.05.2017 подано зазначену вище позовну заяву до Знам'янського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд визнає причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, та вважає за необхідне поновити пропущений тримісячний строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення на користь держави судового збору в сумі 1920 грн. за рахунок бюджетних асигнувань фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області.

На підставі викладеного, ст.ст. 47, 67, 71-73, 107, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст. ст. 2, 94, 99, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Зобов'язати фінансове управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 01 серпня 2015 року, 02 серпня 2015 року, 31 січня 2015 року, 28 червня 2015 року, 08 січня 2016 року, обраховану відповідно до ст.107 КЗпП України.

Стягнути з фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 51134 (п'ятдесят одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 85 коп.

Зобов'язати фінансове управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», починаючи з 21 жовтня 2016 року по день фактичного розрахунку.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської областісудовий збір в сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2017 року.

Суддя Знам'янського міськрайонного

суду Кіровоградської області Б.Б. Ткаченко