Справа № 331/4954/17
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/180/2017
ЄУН № 331/4954/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно постанови Верховної Ради України № 1515-VІІІ від 08.09.2016 року позивач ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Станом на 15.09.2016 року стаж її роботи на посадах судді в загальних судах України становив 23 роки 7 місяців 7 днів. З вказаної дати їй призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди. Для нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці апеляційним судом Запорізької області була видана довідка, в якій помилково не враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, що призвело до призначення та виплати їй щомісячного довічного грошового утримання у значно меншому розмірі. Для перерахунку утримання позивач подала до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя оновлену довідку. Однак, відповідач відмовив у перерахунку довічного утримання, посилаючись на те, що згідно із законодавством включення матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання не передбачено.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання порушує її Конституційне право на соціальний захист.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку і призначення їй довічного грошового утримання; зобов'язати Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести їй перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 16.09.2016 року, відповідно до додаткових довідок апеляційного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року; стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2017 року відкрито скорочене провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що згідно зі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода працюючого судді складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Допомога на оздоровлення, яка виплачується судді до щорічної відпустки, не входить до складу суддівської винагороди, з якої визнається розмір грошового утримання судді у відставці. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови Верховної Ради України № 1515-VІІІ від 08.09.2016 року ОСОБА_1 була звільнена з посади судді апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а. с. 14).

З 15.09.2016 року ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання судді, розрахунок якого було зроблено на підставі довідки апеляційного суду Запорізької області, в якій не було враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 9).

03.05.2017 року апеляційним судом Запорізької області для перерахунку ОСОБА_1, призначеного довічного грошового утримання, надано уточнені довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді станом на 01.05.2016 за № 07-50/53 та станом на 01.12.2016 р. за № 07-50/54, в яких враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 10-12).

Уточнені довідки були подані до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя для перерахунку ОСОБА_1, призначеного довічного грошового утримання.

Однак, листом № 1223/07 від 27.06.2017 року Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання (а.с. 13).

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивачка звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи питання правомірності відмови позивачу у перерахунку її довічного утримання, суд виходить з наступного.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення ОСОБА_1 суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась ОСОБА_1 систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією суду матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, про що свідчать копії довідок Апеляційного суду Запорізької області, що містяться в матеріалах справи (а.с. 10-11).

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «;Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на вищевикладене, відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії позивачу, а відтак, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640,00 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету Олександрівського району м. Запоріжжя в особі Управління ДКСУ в Олександрівському районі міста Запоріжжі Запорізької області (а.с. 2).

Однак, відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, тому на підставі ст. 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69, 71, 72, 94, 99, 100, 183-2, 186 КАС України, ст.ст.19, 55, 126 Конституції України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку і призначення їй довічного грошового утримання

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 16.09.2016 року, відповідно до додаткових довідок апеляційного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

07.08.2017 .