Справа № 809/854/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7464/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.

суддя Затолочний В.С.

суддя Іщук Л.П.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/854/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати незаконними накази за №531 від 23.07.2011 року "Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Долинського РВ УМВС та покарання винних" та за № 104 о/с від 11 серпня 2011 року по особовому складу в частині звільнення позивача з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з 11 серпня 2011 року згідно із Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, на підставі пункту 66 у запас, за дискредитацію; зобов'язати ліквідаційну комісію управління МВС України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області з 11 серпня 2011 року; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняти позивача на службу в органи Національної поліції відповідно до вимог пункту 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" з 07.11.2015 року; стягнути з ліквідаційної комісії управління МВС України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 11 серпня 2011 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необгрунтованою та прийнятою з порушенням норм процесуального прав, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, зазначеним у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду, та вважає, що перебування його під слідством у якості обвинуваченого у кримінальній справі, є обставиною, що об'єктивно позбавляла позивача звернутись до суду в межах строків визначених статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримують, просять її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, враховуючи викладені нижче доводи та міркування.

Як встановлено колегією суддів, та це підтверджується матеріалами справи, 09 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про визнання незаконними наказів відповідачів за № 531 від 23 липня 2011 року та за № 104 о/с від 11 серпня 2011 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1, суд першої інстанції мотивував це тим, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави пропущення строку звернення до адміністративного суду не є поважними причинами пропуску такого строку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, з огляду на наступні обставини.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду, відповідно до частини 1 якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є місячний строк.

Перебіг строку звернення до суду для заявлених позовних вимог розпочався з моменту, коли ОСОБА_1 дізнався про оскаржувані накази за № 531 від 23 липня 2011 року та за № 104 о/с від 11 серпня 2011 року. Підстави стверджувати, що позивачу не було відомо про прийняті рішення суб'єкта владних повноважень, відсутні.

Відтак, беручи до уваги дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, судом першої інстанції вірно зазначено, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, відповідно до вимог частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частино 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Щодо покликань позивача на доводи апеляційної скарги, стосовно поважності причин пропуску строку на звернення до суду, то колегія суддів зазначає наступне.

Позивач стверджує, що про порушення прав йому стало відомо лише після остаточного прийняття прокуратурою Івано-Франківської області рішення від 31 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000114 від 15 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на те, що трудові відносини зазнали зміни на підставі прийнятих відповідачем наказів, які оскаржуються позивачем, а факт закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 не є тією основною обставиною, що впливає на трудові відносини, які існували між позивачем та відповідачами. Відтак, отримання інформації про прийняття таких наказів і є тим моментом, коли особі стало відомо про її порушене право.

Колегія суддів також зазначає, що наявність відкритого кримінального провадження стосовно позивача не створює для нього жодних перешкод для вжиття необхідних на його погляд юридичних заходів захисту трудових прав. Водночас, судом встановлено, що позивачем не вказано обставини, які перешкоджали своєчасно звернутись до суду, не наведено причин неможливості звернення із таким позовом раніше, та не додано до позовної заяви жодних доказів, які підтверджують реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки

Крім того, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 вчинялися дії щодо відновлення порушених прав шляхом досудового врегулювання спору, що підтверджується листом від 02 грудня 2016 року, адресованому Ліквідаційній комісії УМВС України в Івано-Франківській області, відповідь на яке, як зазначає позивач у позовній заяві, отримана ним 05 січня 2017 року.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним ухвали суду першої інстанції. Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об'єктивно оцінено обставини справи, а відтак прийнято обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/854/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
Л. П. Іщук