Справа № 805/1321/17-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №805/1321/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3 (за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_4 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі № 805/1321/17-а (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» до Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 31.10.2016 року та № від 31.10.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 31.10.2016 року та № від 31.10.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 31.10.2016 року; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п. ст.201 Податкового кодексу України. Відповідач вважає, що позивачем не було надано відповідних первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначені податкових зобовязань та податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість при здійсненні фінансово господарських взаємовідносин з: ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ», ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» за період з 01.01.2014 року по 29.07.2016 року , за результатами якої складено акт № 2/05-10-14/24308872 від 04.10.2016 року та прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 31.10.2016 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2016р. у розмірі 3 868 617 грн. та № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 460 964 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 230 482, 00 грн.

Підставою для прийняття спірних рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту у розмірі 4 329 580, 93 грн. у т.ч. за жовтень 2015 року у сумі 917 095, 13 грн., за листопад 2015 року у сумі 1 971 266, 25 грн., за грудень 2015 року у сумі 590 210, 24 грн., за лютий 2016 року у сумі 851 009, 31 грн., в результаті чого встановлено, завищення відємного значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в декларації за лютий 2016 року у сумі 3 868 617 грн., у т.ч. за рахунок завищення відємного значення в декларації за жовтень 2015 року на суму 808 310 грн., за листопад 2015 року у сумі 2 427 407 грн., за грудень 2015 року в сумі 3 017 607 грн., за січень 2016 року у сумі 3 017 607 грн., за лютий 2016 року у сумі 3 868 617 грн. та заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість в рядках 25 декларацій всього у сумі 460 964 грн., у т.ч. за грудень 2015 року у сумі 108 785 грн., за листопад 2015 року у сумі 352 179 грн..

Відповідач вважає, що позивачем не було надано відповідні первинні документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ».

Згідно п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу ( п.198.6 ст.198ПК).

У п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобовязаний субєкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності субєкт господарювання має спростувати доводи субєкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «БРОМ ФОРС» був укладений договір № 187 від 09.11.2015 року, за яким позивачем у листопаді 206р. було придбано товар (запчастини, комплектуючі та витратні матеріали) на загальну суму 3 436 607, 60 грн.(у т.ч. пдв 572767,93 грн.), що засвідчується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Між позивачем та ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛОДЖІ» був укладений договір № 168 від 01.10.2015 року, за яким позивачем у жовтні-грудні 2016р. було придбано товар (запчастини, комплектуючі та витратні матеріали) на загальну суму 12 210675,98 грн.( у т.ч. пдв 2035112,58 грн.), що засвідчується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Позивачем з ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС» був укладений договір № 182 від 02.11.2015 року, за яким позивачем у листопаді 2016р. було придбано товар (запчастини, комплектуючі та витратні матеріали) на загальну суму 4842765,92 грн.(у т.ч. пдв 807127,65 грн.), що засвідчується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Між позивачем та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» був укладений договір № 172 від 26.10.2015 року, за яким позивачем у жовтні 2016р. було придбано товар ( запчастини, комплектуючі та витратні матеріали) на загальну суму 381380,18 грн.( у т.ч. пдв 63563,36 грн.), що засвідчується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Також позивачем з ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ» були укладені договори № 8 від 08.01.2016 року та № 12 від 12.02.2016 року, за яким позивачем було придбано товар (запчастини, комплектуючі та витратні матеріали) на загальну суму 5106059,86 грн.( у т.ч. пдв 851009,31 грн.), що засвідчується відповідними видатковими накладними та податковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Факт перевезення позивачем власним транспортом придбаного товару у наведених вище контрагентів підтверджено відповідними подорожніми листами вантажного автомобіля, які досліджувалися відповідачем під час проведення перевірки та копії яких долучені до матеріалів справи.

Отриманий позивачем товар був належним чином оприбуткований, що засвідчується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 та 631.

Факт використання придбаного товару підтверджується актами приймання здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів , видатковими накладними та актами виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що наданими позивачем первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується факт того, що спірні правочини набули реального настання тих правових наслідків, на настання яких були спрямовані.

Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження фіктивності спірних господарських операцій.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем порушення позивачем вимог п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому судом першої інстанції правомірно скасовано спірні податкові повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обовязків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що наданими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ», ТОВ «СУРІНАМ ПЛЮС», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЬЮНІТІ» та ТОВ «ПАНОРАМА - СКАЙ». Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження свого твердження щодо фіктивності спірних господарських операцій, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Дружківці Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі № 805/1321/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі № 805/1321/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 серпня 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 10 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_2