Справа № 815/3101/17
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3101/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016р. №39474-1303. В обґрунтування зазначеного адміністративного позову позивач зазначав, що ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №39474-1303, яким визначено податкове зобовязання з податку на землю з фізичних осіб у розмірі 5946,72грн., однак до вказаного податкового повідомлення рішення розрахунок додано не було. Також, позивач, посилаючись на приписи п.286.5 ст.285,п.102.1 ст.102 та п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, зазначав, що визначення податкового зобовязання з податку на землю з фізичних осіб шляхом прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення повинно було бути здійснено до 01.07.2016р. та Податковим кодексом не передбачена можливість нарахування фізичним особам сум податку та прийняття податкових повідомлень рішень після 1 липня поточного року.

Позивач та його представник підтримали зазначений адміністративний позов у судовому засіданні, додатково зазначивши, що відповідачем було прийнято оскаржене податкове повідомлення рішення безпідставно, оскільки ОСОБА_1 на час його прийняття не був користувачем земельної ділянки за яку нараховано податкове зобовязання.

Представники відповідача заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1, зазначивши, що відповідно до договору на право пайової участі у користуванні земельною ділянкою від 31.12.2002р. ОСОБА_1 отримано на праві тимчасового довгострокового користування 18/1000 земельної ділянки площею 2622,97кв.м., що складає 47,21 кв.м. за адресою: м.Одеса, пр. Ак. Глушка,8 та згідно довідки Управління Держземагенства у м.Одесі від 10.03.2015р. №239 нормативна грошова оцінка 1 м.кв. земельної ділянки при комерційному використанні за адресою м.Одеса, проспект академіка Глушка,8 дорівнює 2930,06грн. Також, представники відповідача зазначали, що на їх думку, наведені у позові доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

31.12.2002р. між Одеською міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про право пайової участі в користуванні земельною ділянкою, відповідно до п.п.1.1. якого визначено, що Одеська міська рада на підставі ст. 12 Земельного кодексу України засвідчує, а землекористувач приймає право на тимчасове довгострокове користування 18/1000 земельної ділянки площею 2622,97кв.м., що складає 47,21 кв.м. по проспекту Ак. Глушка, 8.(а.с.47-48)

30.12.2016р. ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №39474-1303, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобовязання по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 5946,72грн.(а.с.52)

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із п.286.5. ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п.4 Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 р. N 1386 Держгеокадастр подає щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Під час зясування офіційних обставин справи судом встановлено, що відповідач при визначенні грошової оцінки земельної ділянки, керувався довідкою Управління Держземагенства у м.Одесі від 10.03.2015р. №239 (а.с.50).

При цьому, згідно зазначеної довідки Управлінням Держземагенства у м.Одесі Одеської області від 10.03.2015р. №239 надано інформацію щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за адресою: м.Одеса, проспект Академіка Глушка, 8 про те, що відсутні документація із землеустрою та сформованого обєкта оцінка-земельної ділянки з визначеною площею, встановленими межами, цільовим призначенням. Разом з тим зазначено, що нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою м.Одеса, проспект Академіка Глушка,8 при застосуванні локальних коефіцієнтів та індексації з дати проведення грошової оцінки станом на 01.01.2015р. визначена у розмірі 2930,06 кв.м. та зазначено, що вказана в ній грошова оцінка земельної ділянки підлягає уточненню після надходження матеріалів із землеустрою щодо земельної ділянки за вказаною адресою (а.с.50).

При цьому, судом встановлено, що Одеською міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір «Про право пайової участі в користуванні земельною ділянкою» від 31.12.2002р., на який як на підставу нарахування позивачу податкового зобовязання по земельному податку з фізичних осіб згідно оскарженого податкового повідомлення рішення посилався відповідач, відповідно до п.п.1.1 та п.п 1.2 п.1 якого землекористувач приватний підприємець ОСОБА_1 приймав право на тимчасове довгострокове користування 18/1000 земельної ділянки площею 2622,97кв.м., що складає 47,21 кв.м. за адресою: м.Одеса, пр. Ак. Глушка, 8 терміном на 10 років для експлуатації і обслуговування приміщень інтернет центру (а.с.44-49).

Згідно із п.п. 4.11 п.4 договору від 31.12.2002р., договір набирає силу з моменту його реєстрації. Разом з тим, згідно відмітки у вказаному договорі від 31.12.2002р., зазначений договір зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 31.12.2002р. за №823.

Таким чином, 31.12.2012р. закінчився строк дії вказаного договору від 31.12.2002р. Доказів продовження дії зазначеного договору до суду надано не було.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, відповідач посилався на інформацію та договір щодо користування земельною ділянкою за адресою: м.Одеса, пр-т Ак. Глушка, 8 фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, для яких визначено інший порядок обчислення плати за землю, а податкове повідомлення рішення прийнято щодо фізичної особи ОСОБА_1.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийняте ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області податкове повідомлення-рішення №39474-1303 від 30.12.2016р. є необгрунованим та підлягає скасуванню

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №39474-1303 від 30.12.2016р. задоволенню не підлягають оскільки вимога про визнання нечинним може стосуватися лише нормативно-правового акта. Разом з тим, вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 158 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області №39474-1303 від 30.12.2016р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07.08.2017р.

Суддя К.О. Танцюра