Справа № 804/8508/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 р. Справа № 804/8508/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріПотіп О.М.
представника позивача - представника відповідача - свідка - Кропова А.В. Горобець К.М. ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- судові витрати покласти на відповідача.
Позивач вважає висновки податкового органу в акті перевірки безпідставними та необґрунтованими, а тому винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні адміністративного позову відмовити. Надала суду заперечення, в яких зазначила, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Головне управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» зареєстроване виконкомом Криворізької міської ради згідно рішення від 09.07.2002 року та з 22.07.2002 року перебуває на податковому обліку у Криворізькій південній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів економічної діяльності позивача є, зокрема, будівництво доріг і автострад.
Перевіркою встановлені порушення п. 198.1 п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Весташляхбуд» занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 2 718 124 грн., у тому числі: липень 2014 року на суму 42 980 грн., вересень 2014 року на суму 1 360 044 грн., жовтень 2014 року на суму 611 270 грн., листопад 2014 року на суму 703 830 грн.
Під час розгляду справи судом встановлено, що за період, який перевірявся податковим органом, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс», ТОВ «Руст ЛТД», ТОВ «Промбудінвест Компані», ТОВ «Камео Інвест», ТОВ «Інком Дот», ТОВ «Велета Трейд», ТОВ «Компанія Інтер-Трейд», ТОВ «УПБ», ТОВ «Моран-Гпуп», ТОВ «Трайдент Буд», ТОВ «Промо Буд Сервіс», ТОВ «Матадор Групп», ТОВ «Доброгост», ТОВ «Айма», ТОВ «Торрос Україна», ТОВ «Ларс Союз», ТОВ «Ленсінг», ТОВ «Олл Гуд», ТОВ «Нювенчур капітал», ТОВ «Квотум Трейд», ТОВ «Фінанспро Груп», ТОВ «Гранд проект ЛТД», ТОВ «Укррегіонторг», ТОВ «Форвард Рітейл», ТОВ «Інвест Менеджмент Груп».
В ході проведення перевірки, аналізу податкової інформації та доказової бази щодо виконавців послуг, встановлено ряд підприємств-контрагентів с ознаками сумнівності, щодо яких відкриті кримінальні провадження, наявні почеркознавчі експертизи, наявні допити свідків, а саме: ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс».
Так, податковим органом під час проведення перевірки було встановлено, що стан даних контрагентів-виконавців та теперішній час 7 (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), 8 (до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням) та 28 (триває процедура припинення); вид діяльності в більшості контрагентів-виконавців - неспеціалізована оптова торгівля; свідоцтва платників ПДВ в усіх контрагентів-виконавців на теперішній час анульовані; остання звітність з ПДВ подавалась у 2014 році або з «нульовими» показниками або «до відома»; фінансова звітність - до податкових органів не надавалась, встановити наявність у підприємства власних основних засобів, складських приміщень, транспортного та торгівельного обладнання для здійснення господарської діяльності не є можливим; чисельність працюючих осіб у контрагентів-виконавців - або мінімальна (1-3 особи), або в місяць здійснення операцій складала приймались на роботу на 1 місяць, або взагалі невідома у зв'язку з неподанням підприємствами звіту форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку»; аналізом ланцюга формування податкового кредиту з ПДВ по значній кількості контрагентів-виконавців встановлено маніпулювання показниками податкової звітності.
Податковим органом згідно проведеного аналізу наявних інформаційних баз даних (ІС «Податковий блок», Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено, що відповідно до Реєстру отриманих та виданих податкових накладних у розділі «Отримані податкові накладні» встановлено отримання ТОВ «Весташляхбуд» від контрагентів-виконавців податкових накладних (в рахунок наданих послуг), сума ПДВ по яких здебільшого становить менше 10 тис. грн. Такі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровані; аналізом ланцюга походження зазначених послуг згідно ЄРПН не встановлено придбання таких послуг контрагентами-виконавцями у інших контрагентів; розрахунки за отримані послуги здійснювались ТОВ «Весташляхбуд» здебільшого за рахунок видачі простих векселів на користь контрагентів-виконавців; згідно Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів рахується (рахувалась) розбіжність між показниками звітності ТОВ «Весташляхбуд» та контрагентів-виконавців.
Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Максі-Трейд Компані» (виконавець) укладено договір № 155 від 17.09.2014 року про надання послуг, предметом договору є надання послуг з технічного обслуговування транспортних засобів замовника, а також договір № 172 від 17.09.2014 року про надання послуг, предметом якого є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів.
Відповідно до даних договорів, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору переуступки боргу від 03.11.2014 року № МО-13 між ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «ОПТ ТОРГ ПРОЕКТ» та ТОВ «Весташляхбуд».
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за жовтень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за жовтень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору переуступки боргу від 03.11.2014 року № МО-13 між ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «ОПТ ТОРГ ПРОЕКТ» та ТОВ «Весташляхбуд».
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Експант Лімітед» (виконавець) укладено договір №187 від 18.08.2014 року про надання послуг. Предметом договору є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за вересень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за вересень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору переуступки боргу від 01.10.2014 року № ШТ-29 між ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «ШАНСІ ТОРГ» та ТОВ «Весташляхбуд».
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Моцар ЛТД» (виконавець) укладено договір № 19/10-2014 року про надання послуг. Предметом договору є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів, а також договір № 20/10-2014 від 01.10.2014 року, предметом якого є надання послуг власними транспортними засобами на замовлення.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за жовтень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за жовтень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору переуступки боргу від 19.11.2014 року №25/11-2014 ДП між ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «МЕГАСЕРВІС-Ц» та ТОВ «Весташляхбуд».
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Оптіма Консалт Плюс» (виконавець) укладено 01.09.2014 року ряд договорів № 81-УН, № 82-UNC, № 83-ЮМЗ, № 84-МТЗ, № 85-Т про надання послуг. Предметом договору є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів.
Також, між ТОВ «Весташляхбуд» (покупець) та ТОВ «Оптіма Консалт Плюс» (продавець) укладено 02.09.2014 року договір купівлі-продажу №62, предметом якого є постачання продавцем будівельних матеріалів покупцеві.
Згідно договорів, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за вересень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за вересень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору про переведення боргу.
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Скайгрупп» (виконавець) укладено договір про виконання робіт № 35/11-2014 від 03.11.2014 року, предметом якого є надання послуг з ремонту покрівель будинків, споруд, приміщень.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов договору ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за листопад 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за листопад 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору про переведення боргу.
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Адела-Пром» (виконавець) укладено договір підряду № 63 від 30.10.2014 року, предметом якого є надання послуг з ремонту покрівель будинків, споруд, приміщень.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов договору ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за листопад 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за листопад 2014 року.
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Рікберт» (виконавець) укладено договір № 26/08-14 від 26.08.2014 року про надання послуг, предметом якого є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів, обладнання.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даного договору ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за вересень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за вересень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору про переведення боргу.
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Арвальд» (виконавець) укладено договір № 2708 від 27.08.2014 року про надання послуг, предметом якого є надання послуг з ремонту та обслуговуванню обладнання замовника.
Також, між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Арвальд» (виконавець) укладено договір №2608 від 26.08.2014 року, предметом договору якого є надання послуг з ремонту та обслуговуванню транспортних засобів, машин, механізмів замовника.
Згідно договорів, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за вересень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за вересень 2014 року.
Розрахунок між підприємствами проведений шляхом укладання договору переуступки боргу від 20.10.2014 року №22/10-2014 між ТОВ «Арвальд», ТОВ «ВЕРРІТАС» та ТОВ «Весташляхбуд».
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Санділ» (виконавець) укладено ряд договорів підряду від 31.10.2014 року № 40/11-14, № 41/11-14, № 65/11-14, предметом яких є надання послуг з ремонту покрівель, будинків, споруд, приміщень.
Згідно договорів, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даних договорів ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за листопад 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за листопад 2014 року.
Між ТОВ «Весташляхбуд» (замовник) та ТОВ «Зеленбудсервіс» (виконавець) укладено договір № 89 від 27.06.2014 року про надання послуг. Предметом договору є надання послуг з ремонту транспортних засобів, машин та механізмів, обладнання замовнику.
Згідно договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється замовником у будь-якій форм, передбаченій чинним законодавством України, в тому числі у вексельній формі розрахунку.
На виконання умов даного договору ТОВ «Весташляхбуд» надано: податкові накладні за липень 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2014 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за липень 2014 року, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт за липень 2014 року.
Також, між ТОВ «Весташляхбуд» (покупець) та ТОВ «Зеленбудсервіс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 8 від 02.07.2014 року. Згідно предмету договору продавець зобов'язаний передати товар у власність покупця відповідно до його замовлення, а покупець зобов'язаний приймати та оплачувати отриману продукцію на умовах, зазначених у цьому договорі.
Розрахунки здійснюються у безготівковій формі на підставі рахунку, виставленого продавцем на адресу покупця, у відповідності до підписаних покупцем накладних.
За клопотанням позивача в судовому засіданні 01.02.2017р. в якості свідка була опитана ОСОБА_5. Свідок ОСОБА_5, пояснила, що на підприємстві позивача працює з 2003року, з 2005 року головним бухгалтером. Підприємство здійснює ремонт, обслуговування та прибирання доріг всього міста (Кривий Ріг), на підприємстві працює 417 працівників , це : ремонтники доріг, водії, прибиральники і т.і. Для виконання робіт з ремонту обладнання та техніки залучались контрагенти. Осіб які виконуваи вказані роботи не бачила, оскільки на виробничих ділянках, у зв'язку із посадовими обов'язками не перебуває.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, на підставі яких позивачем задекларовано грошові зобов'язання з податку на додану вартість.
Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, у постанові цього суду від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм Закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що "чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок "узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".
Також суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі "Інтерсплав проти України".
Так, у п. 37 рішення вказується: "Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови".
Відповідно до п. 38 рішення зазначено: "На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".
Таким чином, зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.
Також, суд зазначає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Враховуючи викладене, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту, а також реальності господарських операцій з контрагентами за взаємовідносинами з якими сформовані суми податкового кредиту - ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс», позивачем надані наступні документи первинного обліку, копії яких залучені до матеріалів справи: договори, податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти приймання виконаних підрядних робіт, відомості ресурсів згідно акту виконаних робіт.
Судовим оглядом наданих перелічених первинних документів, що виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку, встановлено, що вони в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З матеріалів справи судом встановлено, що надані ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс» роботи були здійснені на виконання договірних зобов'язань за договорами, укладеними з ТОВ «Весташляхбуд».
Щодо зауваження контролюючого органу про відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму менше 10 000 грн., суд зазначає, що п.п.11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачено, що податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, отже платник податку, за умови відповідності за формою та змістом податкової накладної вимогам чинного законодавства, правомірно без такої реєстрації податкових накладних включає суму ПДВ до складу податкового кредиту.
Слід вказати, що окремі недоліки первинних документів, про які йдеться в акті перевірки, не є достатньою підставою для визнання господарських операцій такими, що реально не відбулися.
Зазначаючи про відсутність реального факту придбання товарів та послуг у вище наведених контрагентів ТОВ «Весташляхбуд» відповідачем не враховано наступне. По-перше, згідно з ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, По-друге, правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (ст.234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішення суду про визнання правочинів між позивачем та його контрагентами недійсними контролюючим органом до суду не надано.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення посилається на податкову інформацію відносно контрагентів позивача.
Однак, суд вважає безпідставними посилання відповідача на такі дані, оскільки вказана обставина не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження його за юридичною адресою, фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування таких обставин.
Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було.
Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.
Цей висновок також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав проти України" (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.
При цьому, посилаючись на відкриті кримінальні провадження стосовно контрагентів, контролюючим органом не надано відповідних доказів наявності таких проваджень, відкритих відносно контрагентів-виконавців ТОВ «Весташляхбуд» або їх посадових осіб станом на час розгляду вказаної адміністративної справи. Щодо наданих до матеріалів справи Висновків експерта від 26.01.2015р. № 65 щодо ТОВ «Максі-Трейд», від 05.11.2014р. № 464 щодо ТОВ «Експант Лімітед», від 26.01.2015р. № 66 щодо ТОВ «Моцар ЛТД», від 05.11.2014р. № 465 щодо ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», від 21.11.2014р. № 503 щодо ТОВ «Рікберт», від 04.11.2014р. № 462 щодо ТОВ «Арвальд» то суд звертає увагу , що згідно висновків експерта зазначено що підписи від імені засновників директорів вказаних підприємств у статуті затвердженому загальними зборами учасників товариства та підписи від імені засновника у довіреності (чи установчому договорі) виконані різними особами.
Тобто це конкретно визначені докази при розгляді кримінальних справ, оцінка яким може бути надана саме при розгляді цих справ, і за відсутності вироків по вказаним кримінальним провадженням, суд їх оцінює критично.
При цьому нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів, послуг має підтверджуватись належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, судом не встановлено фактичного порушення позивачем вимог вищенаведених норм податкового законодавства, яке б позбавляло його права на податковий кредит та формування валових витрат за спірними операціями з ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс». Натомість встановлено, що податкові накладні видані особами, які на час їх видачі були зареєстровані платниками податку на додану вартість та дієздатними юридичними особами. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.
Отже, відповідачем не наведено доводів та доказів тому, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентами певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності, як не доведено і факту наявності порушення позивачем положень п. 198.1 п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Весташляхбуд» занижено податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2 718 124,00 грн., про яке зазначено у висновку акту перевірки.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами ТОВ «Максі-Трейд Компані», ТОВ «Експант Лімітед», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Оптіма Консалт Плюс», ТОВ «Скайгрупп», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Рікберт», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Санділ», ТОВ «Зеленбудсервіс», правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Весташляхбуд» судові витрати у сумі 61 157,80 (шістдесят одна тисяча сто п'ятдесят сім гривень вісімдесят копійок) грн.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова