Справа № 826/11125/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Качак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24 лютого 2016 року № .

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що позивач не сплатив податок на доходи фізичних осіб із доходів у вигляді додаткового блага у розмірі 2001525 грн. 19 коп. - сума прощеної банком заборгованості по кредитному договору.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Представник третьої особи під час вирішення апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві провела документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої склала акт від 25 січня 2016 року № 152/26-56-12-01-05/НОМЕР_2.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 24 лютого 2016 року № , яким позивачу нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 425019 грн. 60 коп., з яких 340015 грн. 68 коп. за основним платежем та 85003 грн. 92 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не вірно визначив базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також порушив процедуру призначення позапланової невиїзної перевірки, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 24 лютого 2016 року № .

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6085413 від 03 березня 2008 року, згідно якого позивач отримав у кредит кошти в розмірі 177500 доларів США під сплату 13,90 процентів річних для цільового користування. Кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту - 03 березня 2015 року.

Також між вказаними сторонами 23 липня 2014 року була укладена угода № 6085413-І про часткове припинення зобов'язань прощенням боргу за кредитом № 6085413 від 03 березня 2008 року. Згідно умов вказаної угоди заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «ПУМБ» станом на дату підписання угоди становила 247737,73 доларів США. Сторони домовилися про застосування кредитором відносно боржника процедури часткового прощення боргу за кредитним договором відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України та за умови виконання боржником зобов'язання по сплаті частини боргу за кредитним договором у розмірі 75850 доларів США. Кредитор звільнив боржника від сплати боргу в сумі 171887,73 доларів США, одночасно попередивши останнього, що обов'язок по сплаті податку на доходи фізичних осіб та подання річної податкової декларації за наслідками здійсненої операції анулювання заборгованості за кредитним договором покладається на боржника.

Також ОСОБА_2 було направлене повідомлення від 23 липня 2014 року № КІЕ-44/275 про необхідність сплати податку на доходи фізичних осіб відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Оскільки позивачем такі дії не вчинені, податковий орган самостійно визначив йому податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Згідно пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У відповідності до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час укладення угоди про часткове припинення зобов'язань прощенням боргу за кредитом № 6085413 від 03 березня 2008 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Положеннями пп. 168.2.1. п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пп. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п. 179.7. ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

На час виникнення у ОСОБА_2 обов'язку подати річну декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та сплатити податок на доходи фізичних осіб, пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України діяв у редакції, яка передбачає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Як вірно встановив суд першої інстанції анульована заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором (171 887,73 доларів США) складалася з основної боргу (сума кредиту) у розмірі 81268,24 доларів США та нарахованих відсотків - 90619,48 (тобто, 11751,04 + 78868,44) доларів США.

Всупереч пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у редакції, що діє з 01 січня 2015 року, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснила нарахування ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб із загальної суми прощеного боргу (включаючи проценти і пеню), а не лише основної суми боргу (кредиту) платника податку.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не вірно визначив базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Також суд першої інстанції вірно врахував, що документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_2, результати якої оформлені актом від 25 січня 2016 року № 152/26-56-12-01-05/НОМЕР_2 була проведена за відсутності на те законних підстав.

Так, суд першої інстанції встановив, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача у період з 18 по 22 січня 2016 року була проведена на підставі наказу начальника ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві № 10 від 13 січня 2016 року.

Зазначений наказ був направлений на адресу ОСОБА_2 14 січня 2016 року та отримане представником позивача за довіреністю 10 лютого 2016 року.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на те, що перевірку ОСОБА_2 було розпочато та проведено без дотримання вимог закону, податкове повідомлення-рішення, складене на підставі матеріалів такої перевірки, підлягає скасуванню.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24 лютого 2016 року № .

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 19 квітня 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк

Ухвала складена у повному обсязі 08 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Костюк Л.О.