Справа № 360/851/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/851/17 Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовною заявою до Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправними дії комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь в проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації, які виявилися у не підтвердженні позивачу статусу евакуйованої із зони відчуження у 1986 році та визнання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2, серії Б таким, яке видано безпідставно; скасування рішення комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації № 185 від 16 лютого 2016 року про не підтвердження позивачу статусу евакуйованої із зони відчуження у 1986 році.

Бородянський районний суд Київської області своєю постановою від 19 червня 2017 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бородянського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 була прописана та проживала в с. Новосілки, Чорнобильського району, Київської області та 04 травня 1986 року в установленому порядку була евакуйована з 30 км зони ЧАЕС в с. Небрат Бородянського району, що підтверджується копіями довідок (а.с. 15-16) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12), копією архівної довідки Іванківської РДА (а.с. 17).

15 січня 1993 року отримала посвідчення громадянки евакуйованої в 1986 році із зони відчуження, категорії 2, серія НОМЕР_1, що підтверджується копією вказаного посвідчення (а.с.10).

З копії витягу з протоколу № 185 засідання комісії Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь в проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році убачається, що позивачу відмовлено в підтвердженні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження та визнано, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 2, серія НОМЕР_1 від 15 січня 1993 року - видано безпідставно (а.с.13). З копії витягу з протоколу № 189 засідання вказаної комісії від 09 лютого 2017 року убачається, що підстави для зміни попереднього рішення комісії щодо ОСОБА_2 відсутні (а.с.14).

Так, відповідно до статті 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 796-ХІІ підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до ст. 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Згідно ст. 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 25 серпня 1992 року (в редакції чинній на час видачі посвідчення) потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР № 224 від 28 червня 1989 року), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

Пунктом 10 Положення встановлено, що посвідчення видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР № 224 від 28 червня 1989 року), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки № 3 або № 4).

Враховуючи, що оскаржувані висновки комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки єдиним постійним місцем проживання позивачки було с. Новосілки, Чорнобильського району, Київської області, що підтверджується наданими довідками.

Також, апелянт звертав увагу суду на те, що на розгляді у комісії Київської ОДА позивач зазначала, що 28 квітня 1986 року батько вивіз її до знайомої у місто Київ, де вона жила до 04 травня 1986 року. На думку апелянта, дані обставини спростовують факт евакуації позивача у встановленому порядку із зони відчуження, а тому позивач не є такою, що постійно проживала у зоні відчуження до моменту евакуації.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються лише на особистих суб'єктивних висновках апелянта та не надано суду доказів того, що позивач у період з 28 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року проживала за іншої адресою, а не за місцем прописки, яким є с. Новосілки, Чорнобильського району, Київської області.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.