Справа № 425/1483/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 Провадження №2-а/425/88/17

Справа №425/1483/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретаря - Кравченко Л.О., за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, яким просив скасувати постанову серії БР №478086 від 14 червня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті після відкладення, позивач не з`явився. Відповідач не з'явився жодного разу, але був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Позиція позивача, з урахуванням наданих ним пояснень, полягала у тому, що 14 червня 2017 року, рухаючись по вулиці Менделєєва у місті Рубіжному на автомобілі, державний номер НОМЕР_1, знаходячись на роботі у службі таксі та виконуючи доставку пасажирів за викликом, він за бажанням та на вимогу пасажирів здійснив вимушену зупинку по правому краю проїзної частини у районі будинку 31 по вулиці Менделєєва. Місце розташування транспортного засобу не заважало руху іншим учасникам дорожнього руху і не спричиняло аварійної ситуації. У той час коли він почав висадку пасажирів, під'їхав автомобіль патрульної поліції та без з'ясування причин його зупинки інспектор склав постанову про порушення правил стоянки та зупинки. Вважає, що оскільки правила дії знаку 3.34. "зупинка заборонена" на автомобілі таксі не поширюється, оскаржувана ним постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була прийнята за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто незаконно.

А суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, у тому числі з врахуванням пояснень позивача, встановив наступні факти і обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:

На підставі трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 14 березня 2016 року укладеним між суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останній, 14 червня 2017 року здійснював перевезення пасажирів у режимі таксі, за викликом, керуючи автомобілем марки "Daewoo" моделі "Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.1-2,3,4,13-17).

Приблизно о 10 годині, рухаючись по вулиці Менделєєва у місті Рубіжному на вказаному автомобілі, знаходячись на роботі у службі таксі та виконуючи доставку пасажирів за викликом, ОСОБА_1 за бажанням та на вимогу пасажирів здійснив зупинку по правому краю проїзної частини у районі будинку 31 по вулиці Менделєєва, у зоні дії знаку 3.34. "Зупинку заборонено" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (а.с.1-2,3,4,10-12,13-17).

Вважаючи, що ОСОБА_1 не виконав вимоги вказаного знаку, чим порушив правила дорожнього руху, передбачені підпунктом в) пункту 8.4., інспектор патрульної поліції склав постанову (серія БР №478086), якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с.3).

Вказані вище обставини встановлені судом на підставі поданих позивачем доказів, які відповідали ознакам належності достовірності та допустимості, а відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли би спростувати наведені обставини.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб'єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 3 статті 2 та пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але при цьому, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія БР №478086) від 14 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів того, що вказана постанова приймалась відповідачем на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217, 278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обов'язковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 14 червня 2017 року коли позивач керував транспортним засобом у вигляді автомобіля марки "DAEWOO" моделі "LANOS", номерний знак: НОМЕР_1, і зупинився у зоні дії знака 3.34. "Зупинка заборонена" Правил дорожнього руху, дія знака поширювалась на нього, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.3).

Звичайно суд врахував, що положеннями частини 1 статті 122 КУпАП, дійсно передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення вимог дорожніх знаків. Але суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 254 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

В силу положень розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена» дійсно забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, однак крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

А за таких обставин, відповідач не мав права складати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП і накладати штраф у розмірі 255 гривень, не пересвідчившись у тому, що позивач здійснив зупинку у зоні дії заборонного знаку, не як таксі.

Також суд враховує факт не надання відповідачем будь-яких доказів вчинення позивачем описаного у постанові діяння, а тому констатує, що не має сумнівів у тому, що оскаржувана позивачем постанова була складена без наявності належним чином задокументованого чи іншим чином закріпленого у встановленому законом порядку факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

А от докази надані позивачем (а.с.4,10-12,13-17) вказують на те, що він здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», як таксі і з метою висадки пасажирів, що унеможливлює порушення ним, у такому випадку, правил дорожнього руху, передбачених підпунктом в) пункту 8.4. та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КупАП.

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП йому не надано, і як наслідок доказів правомірності рішення у вигляді постанови (серія БР №478086) в справі про адміністративне правопорушення від 14 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову (серія БР №478086) від 14 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко