Справа № 804/16381/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріГончаровій В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відповідача 1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відповідача 1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ОСОБА_5, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича щодо не включення даних ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Терра Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки;
- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невідшкодування коштів з рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича включити дані ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Терра Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3;
- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про відшкодування коштів та здійснити відшкодування коштів ОСОБА_3 за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що не включення ОСОБА_3 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Терра Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протиправно позбавляє позивача права на повернення суми банківського вкладу, яка належить йому на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування.
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якому підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач 1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на позов, у яких зазначив, що позивач не є вкладником в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.
Відповідач 2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення на адміністративний позов, у яких зазначив, що жодних протиправних дій відповідачами по відношенню до позивача не вчинялось, а позовні вимоги є безпідставними.
Третя особа у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові пояснення, у яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_5 було подаровано суму банківського вкладу позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства України, до того ж, третя особа не отримував відшкодування банківського вкладу за даним договором, у зв'язку з чим вважає дії відповідачів протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача.
У зв'язку з неявкою належним чином повідомлених відповідачів, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідачів у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, що в період 06 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством «Терра Банк» було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 на суму 14 000 тисяч доларів США строком дії до 06.09.2014 року, а також відповідний Договір банківського рахунку.
На відкритий Банком вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_5 внесено грошові кошти у сумі 14 000 тисяч доларів США.
7 серпня 2014 року між ОСОБА_3 (Обдаровуваний) та ОСОБА_5 (Дарувальник) був укладений Договір Дарування грошових коштів в розмірі 14 000,00 доларів США (еквівалент на момент укладення Договору дарування - 174 419,70 грн.), зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1958 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В.
Подаровані грошові кошти в розмірі 14 000.0 доларів США розміщені на вкладному (депозитному) рахунку № НОМЕР_2 (п.2.1. Депозитного договору) та рахунку для нарахування відсотків № НОМЕР_3 (п.2.4. Депозитного договору), відкритих публічним акціонерним товариством «Терра Банк» відповідно до Договору банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно № ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року.
Як підтверджується доданими до позову копіями заяв, позивач письмово звертався як до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, так і до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про отримання суми Вкладу та процентів по ньому, як це передбачено пунктом 2.4. вищезазначеного договору, а також про включення до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Терра Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до яких надавав копію вищевказаного договору дарування.
З листа-відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.01.2015 року №21-036-102/15 вбачається, що позивача було повідомлено про те, що повноваження уповноваженої особи Фонду не передбачають можливості внесення жодних змін до будь-яких договорів вкладу або договорів банківського рахунку вкладників, у тому числі переведення вкладу на іншу особу.
Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 року №518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року прийнято рішення №72 про запровадження з 22.08.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію та ліквідацію в Публічне акціонерне товариство «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 1 та частини 3 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;
2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;
3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;
4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;
5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;
6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Статтею 37 вказаного Закону визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.
За приписами частини 4 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Стаття 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
- протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності);
- формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил;
- направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом;
- направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.
Відповідно до пункту 5 розділу II Положення, Фонд здійснює аналіз та перевірку файлів D та Z на предмет відсутності помилкових записів та правильності розрахунку гарантованих сум у файлі Z.
Результати перевірки файлів разом із супровідним листом передаються уповноваженій особі Фонду. У супровідному листі вказується статус прийняття файлу (прийнято без помилок/прийнято з помилками), а також зазначаються сума і кількість безпомилкових записів та сума і кількість записів з помилками. Файл з помилками передається уповноваженій особі Фонду для перевірки та доопрацювання, зокрема засобами електронної пошти Національного банку України.
У відповідності до пункту 6 розділу II Положення, Банк має право надати до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Зміни реквізитів вкладника (поля 2 - 10) надаються за структурою файлу Z з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника). Усі інші зміни, що стосуються певного конкретного запису з файлу D (сум, номерів рахунків та договорів, дат укладення та закінчення договорів тощо), надаються за структурою файлу D з обов'язковим зазначенням номера інформаційного рядка у файлі D (ідентифікатора рахунку вкладника) та номера інформаційного рядка у файлі Z (ідентифікатора вкладника).
При виплаті за рахунок цільової позики Фонду коштів за вкладами за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, інформаційний рядок з полем «N рядка у файлі» цього вкладника зберігається в базі даних, у тому числі якщо залишок коштів після виплати буде нульовим.
Відповідно до розділу VI Правил, банк розробляє внутрішній документ про порядок формування бази даних про вкладників, збереження інформації, що введена в базу даних, а також наказом визначає осіб, відповідальних за формування та збереження інформації. Відповідальні особи призначаються щодо кожного відокремленого підрозділу і банку - юридичної особи.
Після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних керівник банку забезпечує передачу бази даних у повному обсязі уповноваженій особі Фонду.
Пунктом 3 розділу III Положення встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Згідно з приписами пункту 12 розділу II Положення протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики.
Крім того, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.
Наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження Переліку вкладників та передачі уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду, уповноважена особа Фонду не має права вносити зміни до Переліку вкладників, а має право лише надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.
В той же час, пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Пункт 4 частини 1 вказаної статті встановлює, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з приписами статті 1063 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.
Частиною 1 статті 717 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Відповідно до частини 1 статті 718 Цивільного кодексу України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.
Згідно з частиною 5 статті 719 Цивільного кодексу України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Частина 3 статті 610 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Як підтверджується матеріалами справи та неспростовано відповідачами у ході судового розгляду, позивач неодноразово звертався із зверненнями до відповідачів, до яких додавалась копія договору дарування, отже, відповідачі були обізнані про укладення договору дарування між позивачем та третьою особою.
Поряд із цим, договір дарування набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення, а саме 7 серпня 2014 року.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач має всі підстави називатись вкладником відповідно до вимог чинного законодавства України.
Суд зазначає, що всупереч приписам частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачами не надано до матеріалів справи належних доказів, що позивач або третя особа отримали будь-які відшкодування за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року.
У зв'язку з наведеним суд вважає доводи позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, ередбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, суд користуючись правом передбаченим статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне відступити від викладеної правової позиції з огляду на наступне.
Поряд з цим, з аналізу вищевказаних рішень Верховного суду України, суд доходить висновку, що категорія спорів у вказаних справах є різною як за суб'єктним складом, так і за безпосереднім предметом спору.
Отже, різними в даних справах є як правовий статус позивачів, так і фактичні обставини справи, а також правова природі спірних правовідносин взагалі, оскільки останні виникли з огляду на здійснення відповідачем різних повноважень, наданих йому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Фізична особа-вкладник банку має право на відшкодування гарантованої Законом суми не менше ніж 200 тисяч гривень за рахунок коштів саме Фонду, тоді як орган Пенсійного Фонду України просив включити його до реєстру вимог кредиторів, які будуть відшкодовуватись за рахунок майна банку при його ліквідації, тобто предмет спору в даних справах є різним і його ототожнення є помилковим.
Щодо висловленої Верховним судом України правової позиції, то вона полягає в тому, що за положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак, суд вважає, що така правова позиція суперечить нормам діючого законодавства з огляду на наступне.
Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.
Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.
Тобто, нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.
Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.
Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, нормами якого, як уже зазначено вище, регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.
Системний аналіз вище викладених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, відповідно до статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.
Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.
У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не застосовуються.
Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Серед таких функцій є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.
До того ж відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, та протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;
Таким чином, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень, тобто в розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Фонд є суб'єктом владних повноважень.
Оскільки ж відповідно до пункту першого частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, то даний спір є публічно-правовим.
Поряд із цим, відповідно до пунктів 2 та 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, на яку послався Верховний Суд України, господарським судам підвідомчі, зокрема, 2) справи про банкрутство та 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
Проте вимоги фізичної особи щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не є майновими вимогами до Банку, оскільки вклади з граничним розміром до 200 тисяч гривень виплачуються вкладникам безпосередньо з коштів Фонду, а не за рахунок майна банку. Також, зі змісту пункту 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та його правової конструкції вбачається, що справу може бути віднесено до підвідомчості господарських судів лише у тому разі, якщо відповідачем у справі буде саме Банк-боржник стосовно якого здійснюється процедура ліквідації, а ототожнення в даному випадку Фонду та Банку-боржника є безпідставним, оскільки відносно Фонду жодних ліквідаційних процедур не здійснюється.
Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
З огляду на викладене, суд вважає, до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачі як суб'єкти владних повноважень, на яких частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довели суду правомірності своїх дій та рішень.
Враховуючи встановлені обставини, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відмови відповідачем 1 включити позивача до переліку вкладників та відшкодування гарантованої суми вкладу відповідачем 2, суд доходить висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем до відповідача, підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачами судовий збір підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Відповідача 1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича, Відповідача 2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича щодо не включення даних ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Терра Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки.
Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невідшкодування коштів з рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича включити дані ОСОБА_3 до Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Терра Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3.
Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів ОСОБА_3 за Договором банківського вкладу (депозиту) «Родинний» з виплатою процентів щомісячно №ВДР-164065:840 від 06.08.2014 року та Договором дарування від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстровим №1958Г/630168, в розмірі 174 419,70 грн. та нараховані відсотки.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 2 436, 00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень нуль копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко