Справа № 810/1014/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року № 810/1014/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант", ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач або Бориспільський МВДВС ГТУЮ у Київській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16 березня 2015 року відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про накладення арешту на майнові права на квартиру за АДРЕСА_1;

- зобов'язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з майнових прав на квартиру за АДРЕСА_1

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 залучено до участі у справі №810/1014/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" (боржника у виконавчому провадженні, в рамках якого оскаржується постанова) та ОСОБА_2 (стягувача у виконавчому провадженні, в рамках якого оскаржується постанова).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 15.06.2007 між ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" укладений договір №15/06/07 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А (АДРЕСА_1), згідно пункту 1.4. наведеного договору за ОСОБА_3 закріплений об'єкт інвестування - двокімнатна квартира №69 загальною площею 70,81 м2 на 5-му поверсі 10-ти поверхового будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, забудовником якого є ТОВ «Тиара».

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року між ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" та позивачем, яка є єдиною спадкоємицею після своєї матері ОСОБА_3, укладена додаткова угода №2 до договору №15/06/07 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А, за умовами якої замінено Довірителя у даному договорі на позивача.

Позивач вказує, що на виконання умов даного договору 14.02.2017 нею проведений остаточний розрахунок з ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" шляхом внесення останньої частини коштів до Фонду фінансування будівництва виду А (АДРЕСА_1). Також, 14.02.2017 у зв'язку зі зміною технічних характеристик об'єкту будівництва, які полягали у збільшенні етажності об'єкта будівництва на один поверх (з 9 поверхів на 10 поверхів), що потягло за собою зміну нумерації квартир, сторони уклали угоду про те, що об'єктом інвестування є квартира №74 на 5 поверсі загальною площею 72,6 м2.

Позивач зазначає, що 14.02.2017 між нею та новим забудовником ТОВ «Транспромсервіс» на підставі довідки ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" про набуття у власність об'єкта інвестування двокімнатної квартири загальною площею 72,6 м2 за №74 на 5 поверсі 10-ти поверхового будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, підписаний Акт приймання-передачі квартири №74.

Отже, позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником майнових прав на квартиру №74, яка знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, на яку спірною постановою Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 16.03.2015 накладено арешт.

У позовній заяві позивач вказує, що дізналась про наявність арешту на квартиру випадково, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, сформованої 07.03.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_4

Позивач вважає, що накладення арешту на відповідне нерухоме майно є неправомірним, оскільки вказана квартира не є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Житлоінвест-Гарант", що є боржником у виконавчому провадженні №43897405.

Відповідач письмових заперечень проти позову до суду не надав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" та ОСОБА_2 правом на подання будь-яких пояснень, доводів, заперечень проти позову та доказів по справі, не скористалися.

Разом з цим, суд зазначає, що матеріали справи містять клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" від 23.05.2017 б/н (а.с.63), згідно якого ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" повністю підтримує вимоги позивача у зазначеній справі.

У судовому засіданні 11.07.2017 позивач та її представник повністю підтримали доводи позовної заяви та просили суд позов задовольнити.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант", у судове засідання по справі 11.07.2017 не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Разом з цим, у матеріалах справи наявне клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-гарант" про розгляд справи у відсутності представника товариства (а.с.63).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Представник позивача у судовому засіданні по справі 11.07.2017 подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.85).

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою суду від 11.07.2017 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 28 лютого 1998 року (а.с.50-52).

Судом встановлено, що 15.06.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житлоінвест-Гарант" (Управитель) та ОСОБА_3 (Довіритель) укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №15/06/07 АДРЕСА_1), за умовами якого Довіритель зобов'язався виконувати правила Фонду фінансування будівництва та передати Управителю грошові кошти в довічну власність, з метою отримання у власність об'єкту інвестування, а Управитель приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довічну власність від Довірителя (а.с.6-10).

Пунктом 1.4 договору визначено, що відповідно до правил Фонду фінансування будівництва та цього договору за Довірителем закріплюється Об'єкт інвестування в Об'єкті будівництва з наступними основними характеристиками: Об'єкт будівництва - частина 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_1; орієнтовний строк введення Об'єкта будівництва в експлуатацію - ІV квартал 2008 року; Об'єкт інвестування - квартира №69, дві кімнати, 5 поверх, загальна площа 70,81 м. кв., житлова площа 34,74 м. кв.

Відповідно до пункту 2.4 договору проведення інвестування фіксується в Свідоцтві про участь у Фонді фінансування будівництва (додаток №1 до цього договору), в якому в порядку, передбаченому Правилами ФФБ, визначається закріплений за Довірителем Об'єкт інвестування, запланована дата введення Об'єкта будівництва в експлуатацію, сума сплачених коштів, кількість сплачених вимірних одиниць Об'єкта інвестування, поточна ціна вимірної одиниці об'єкта інвестування на момент внесення грошових коштів.

Згідно з підпунктом 3.1.6 пункту 3.1 договору Управитель зобов'язаний передати Довірителю, за умови, що Довіритель у повному обсязі проінвестував закріплений за ним Об'єкт інвестування, майнові права на закріплений за ним Об'єкт інвестування за Договором про уступку майнових прав.

Відповідно до пункту 7.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання та внесення Довірителем коштів до ФФБ згідно із пунктом 2.2.1 цього договору, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

07.04.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Житлоінвест-Гарант" (Управитель) та ОСОБА_3 (Довіритель) укладена додаткова угода №1 до договору №15/06/07 про участь у Фонді фінансування будівництва від 15.06.2007, за умовами якої сторони домовились викласти пункт 1.4.2 договору ФФБ в наступній редакції: « 1.4.2. Запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію - грудень місяць 2009 року». Пунктом 3 зазначеної додаткової угоди №1 передбачено, що остання набирає чинності з моменту її підписання і діє протягом всього строку дії договору (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 єдиній спадкоємиці після смерті своєї матері - ОСОБА_3, було передано у власність майнові права на квартиру 69, яка знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим ІНФОРМАЦІЯ_2 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Житлоінвест-Гарант" (Управитель) та ОСОБА_1 (Довіритель) укладена додаткова угода №2 до договору №15/06/07 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А від 15.06.2007 АДРЕСА_1), за якою ОСОБА_1 визнано Довірителем Фонду фінансування будівництва виду А за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №2 Довіритель за цією додатковою угодою приймає на себе всі права та обов'язки, передбачені договором ФФБ та одержує право вимагати від Управителя ФФБ належного виконання всіх зобов'язань за договором ФФБ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" видано ОСОБА_1 свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва згідно договору про участь у ФФБ від 15.06.2007 №15/06/07 (а.с.223).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Житлоінвест-Гарант" (Управитель) та ОСОБА_1 (Довіритель) укладена додаткова угода до договору №15/06/07 від 15.06.2007 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А АДРЕСА_1), за умовами якої у зв'язку з заміною забудовника Об'єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, сторони домовились вважати забудовником за договором №15/06/07 від 15.06.2007 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А АДРЕСА_1) - ТОВ «Транспромсервіс» (а.с.13).

Пунктом 2 зазначеної додаткової угоди від 14.02.2017 передбачено, що у зв'язку з введенням в експлуатацію Об'єкту будівництва сторони домовились вказати в договорі дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію - 20 листопада 2013 року.

Також відповідно до пункту 3 додаткової угоди у зв'язку зі зміною технічних характеристик Об'єкту будівництва, які полягають у збільшенні етажності Об'єкта будівництва на один поверх (з 9 поверхів на 10 поверхів), що потягло за собою зміну нумерації квартир, сторони домовились, що Об'єктом інвестування є квартира №74 на 5 поверсі загальною площею 72,6 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" позивачу видано Довідку про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування вих. №б/н від 14.02.2017, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 у повному обсязі сплатила вартість двокімнатної квартири №74 загальною площею 72,6 кв.м., яка розташована на 5 поверсі багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської обл. у сумі 416265,50 грн. (а.с.17).

Зазначена квартира №74, яка розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, була передана позивачеві за актом приймання-передачі від 14.02.2017 (а.с.18).

Однак, матеріали справи свідчать, що реєстрації за позивачем права власності на цю квартиру перешкоджає накладене на неї обтяження.

Так, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Разумним Є.М. у рамках виконавчого провадження №43897405, відкритого на виконання виконавчого листа №373/79/14-ц, виданого 26.06.2014 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, була винесена постанова від 16.03.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: квартири №74 за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" (а.с.21). Стягувачем за вказаною постановою є ОСОБА_2.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою її прийняття є заява стягувача від 10.03.2015 про накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, на квартиру №74 за адресою: АДРЕСА_1, а також відповідь Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ про те, що буд. АДРЕСА_1, належить боржнику.

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування та зобов'язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (який був чинним на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон №606).

Відповідно до статті 1 Закону №606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону №606).

Частиною другою статті 11 Закону №606 встановлено, що державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті Закону №606 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно із частиною першою статті 57 Закону №606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (частина друга статті 57 Закону №606).

Частиною третьою статті 57 Закону №606 передбачено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №606 звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно із частиною третьою статті 63 Закону №606 у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом.

Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам (частина четверта статті 63 Закону №606).

Отже, під час накладення арешту на нерухоме майно боржника, державний виконавець зобов'язаний перевірити факт належності відповідного майна боржнику на праві власності.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952, у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Частиною четвертою статті 3 Закону №1952 встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як було встановлено судом, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Разумного Є.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2015 ВП №43897405 накладено арешт на квартиру №74 за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, що належить боржнику - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант".

Отже, зі змісту постанови слідує, що власником квартири №74 за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 є ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант".

У той же час, представником відповідача не було надано суду доказів, які б підтверджували належність боржнику - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" на праві приватної власності квартири №74 за адресою: АДРЕСА_1.

Не містять таких доказів і копії матеріалів зведеного виконавчого провадження, наданих відповідачем, в рамках якого винесено оскаржувану постанову (а.с.88-226).

Також суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що державний виконавець звертався до уповноважених органів із запитами про надання інформації щодо наявності правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" на відповідну квартиру 74 за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, в ході розгляду справи відповідачем не було наведено жодних доводів на підтвердження того, що боржник у виконавчому провадженні №43897405, ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант", є власником квартири 74 за адресою: АДРЕСА_1, у той час як матеріали справи свідчать про те, що власником майнових прав на відповідне нерухоме майно є саме ОСОБА_1

Разом з цим, матеріали зведеного виконавчого провадження містять лист ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" від 29.05.2015, адресований державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Розумного Є.М. (вх. №3545/02-28 від 29.02.2015), в якому, зокрема, повідомлялось, що квартира АДРЕСА_1 не належить ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" на праві власності та майнові права на зазначену квартиру також не належать товариству. У даному листі також було повідомлено державного виконавця, що права на зазначену квартиру належать інвестору у відповідності до договору про інвестування коштів у будівництво (а.с.111).

Крім того, суд звертає увагу на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні будь-які відомості щодо власника нерухомого майна - квартири №74, яка розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №81933674 від 07.03.2017 (а.с.19-20).

Отже, вказане свідчить про відсутність державної реєстрації права власності на вказану квартиру, що у свою чергу, спростовує відомості про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" є власником відповідного нерухомого майна.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що у даному випадку державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Разумним Є.М. у порушення вимог статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" не було належним чином перевірено інформацію щодо належності боржнику - ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" на праві власності вищевказаної квартири, що у свою чергу, зумовило накладення арешту на нерухоме майно, майнові права на яку належать особі, яка не є стороною виконавчого провадження.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були відсутні правові підстави накладати арешт на квартиру №74 за адресою: АДРЕСА_1, яка не належить на праві власності ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант", що свідчить про те, що оскаржувана постанова у частині накладення арешту на вказану квартиру є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з майнових прав на квартиру №74 за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі-Закон №1404, у редакції, яка була чинна на момент звернення позивача з позовною заявою до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що законодавцем особі надано право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту лише у разі наявності спору про право особи на таке майно, оскільки за умови підтвердження права власності особи на майно відповідними належними доказами відсутній спір про право та, як наслідок, потреба у зверненні до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною п'ятою статті 59 Закону №1404 встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому, частиною п'ятою статті 13 Закону №1404 встановлено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Враховуючи, що у даній справі немає спору про право власності на арештовану квартиру, оскільки наявність права власності позивача на неї підтверджується відповідними документами, та враховуючи, що за Законом №1404 після винесення судом рішення державний виконавець виносить постанову, суд вважає, що належним способом захисту у цьому випадку є спонукання Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з майна. У свою чергу, на підставі постанови суду державний виконавець має винести постанову про зняття арешту з майна, як це передбачено частиною п'ятою статті 13 Закону №1404.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.10.2013 у справі №К/9991/8809/11 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 34531988).

За таких обставин, враховуючи те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2015 ВП №43897405 була прийнята протиправно, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зняти арешт з квартири №74 за адресою: АДРЕСА_1, який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2015 ВП №43897405.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. згідно квитанції №17320224 від 07.03.2017 на суму 640,00 грн., оригінал якої міститься у матеріалах справи (а.с.2).

Відтак судові витрати, здійснені позивачем, підлягають стягненню на користь позивача у сумі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 16.03.2015 у виконавчому провадженні №43897405 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

3. Зобов'язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області зняти арешт з квартири №74, яка розташована за адресою: Київська обл., АДРЕСА_2, що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2015 №43897405.

4. Стягнути з Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (ідентифікаційний код: 34977156, місцезнаходження: 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вулиця Київський Шлях, будинок 63) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: 08300, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.