Справа № 805/1223/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №805/1223/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року в справі № 805/1223/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області:

- заборгованість по заробітній платі за вересень 2014 року в розмірі 1404,57 грн, за жовтень 2014 року 2648,84 грн, за листопада 2014 року 4833,82 грн;

- заборгованість по компенсації за невикористану відпустку в сумі 2500,00 грн;

- оплату простою в період з травня 2014 року по 27 квітня 2015 року в розмірі 16000,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області стягнуто заборгованість по заробітній платі позивача в розмірі 8887,23 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_4 в день звільнення була відсутня на робочому місці, заяву про здійснення розрахунку при звільненні встановленої форми не подавала. Тому в діях Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відсутні ознаки протиправності.

Окрім цього, апелянт наголошує, що до суду першої інстанції, так само як і до відповідача надходили документи в електронному вигляді від особи, ідентифікація якої неможлива. Отже судом ці документи враховані безпідставно.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 (далі позивач) з 18 січня 2011 року по 27 квітня 2015 року працювала заступником начальника Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області.

Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач, ГТУЮ) від 24 квітня 2015 року № 840а/1 ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі її заяви. Встановлено виплатити позивачу компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02 квітня 2014 року по 01 грудня 2014 року тривалістю 19 календарних днів, за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02 квітня 2012 року по 01 квітня 2013 року тривалістю 05 календарних днів.

Совєтський відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області реєстрацію зміни свого місцезнаходження на період проведення антитерористичної операції не здійснив.

ОСОБА_4 продовжила мешкати за місцем своєї реєстрації, у м. Краматорську Донецької області (місто, до якого переїхав відповідач, у підпорядкуванні якого знаходився Совєтський ВДВС Макіївського МУЮ) чи в будь-якому іншому місті, на території, підконтрольній органам державної влади України, як внутрішньо переміщена особа не зареєструвалася.

01 березня 2016 року до ГТУЮ надійшла заява позивача про надіслання на зазначену в заяві адресу копії наказу про звільнення та довідки про усі належні до виплати суми.

У відповідь на цю заяву відповідач листом від 14.03.2016 № Б-368-0470 необхідні документи направив. Відповідно до долученої довідки заборгованість по заробітній платі склала 8887,23 грн.

23 квітня 2016 року ОСОБА_4 за допомогою сервісу «Урядова гаряча лінія» направлено до відповідача звернення про виплату заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та оплату простою з травня 2014 року по 27 квітня 2015 року.

ГТУЮ на це звернення листом від 29.04.2016 № В-368-1050 надана відповідь, що виплата заборгованості по заробітній платі особам, які перебували у трудових правовідносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, можлива лише за умови переміщення таких осіб в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Також позивачу розяснено, що для виплати заборгованості по заробітній платі необхідно надати заяву та копію довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, завірену належним чином, або надати особисто до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Вважаючи, що такі дії органу владних повноважень порушують її право на отримання належних при звільненні грошових коштів, ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі статтею 115 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

За приписами ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей. Пунктом 2 цього порядку встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

За приписами пункту 6 цього Порядку у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів).

Як вбачається з матеріалів справи, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області перереєстровано та переміщено з міста Донецьк до міста Краматорськ та продовжує функціонувати.

На працівників, у тому числі колишніх, обовязок щодо перереєстрації чи переміщення Порядком № 595 не покладено. Тобто, відповідач протиправно відмовив позивачу в проведенні розрахунку при звільненні з цієї підстави. Таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта з цього приводу.

Той факт, що ОСОБА_4 на день звільнення не працювала не є спірним. Проте апелянт в своїх доводах зазначає, що звернення на «Урядову гарячу лінію» не є належним зверненням за проведенням розрахунку при звільненні.

Колегія суддів не приймає цей довід з огляду на те, що чинним законодавством, зокрема трудовим, не врегульовано форму вимоги про розрахунок та не встановлено, в який спосіб звільнений працівник має звертатися до колишнього роботодавця. Отже вимога, надіслана засобами електронного звязку є належним зверненням за розрахунком при звільненні.

Також апелянт посилається на той факт, що надіслані електронною поштою документи унеможливлюють ідентифікацію відправника. А це, у свою чергу, може призвести до випадків шахрайства.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач листом від 14.03.2016 № Б-368-0470 надіслав на визначену в заяві електронну адресу копії наказу про звільнення та довідки про усі належні до виплати при звільненні суми. Лист від 29.04.2016 № В-368-1050 також було надіслано на електронну пошту у відповідь на електронне звернення. Тобто своїми діями ГТУЮ фактично погодилось, що заява та звернення надійшли саме від ОСОБА_4 і що використання засобів електронного звязку не перешкоджає обміну інформацією, у тому числі документами.

Висновки суду першої інстанції щодо стягнення компенсації за невикористану частину щорічної відпустки та оплати простою в апеляційному порядку не оскаржуються.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області протиправно ухиляється від свого обовязку провести розрахунок при звільненні ОСОБА_4 та виплатити належні їй грошові кошти.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року в справі № 805/1223/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про стягнення коштів залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року в справі № 805/1223/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3