Справа № 816/898/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/898/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Кременчуцької об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про скасування рішення
В С Т А Н О В И В:

10.06.2016 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про скасування рішення Кременчуцької ОДПІ від 25.05.2016 № 000003/16-03-40/НОМЕР_1/927.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що штрафні санкції до нього застосовано безпідставно, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2, наявні дописки та не зазначено прізвище та адреси свідків. Також, за твердженням позивача, під час перевірки представник поліції направлення на проведення перевірки не надав та в книзі реєстрації перевірок записів не здійснив.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 провадження у справі № 816/898/16 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 524/6348/16-а за позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування постанови адміністративної комісії № 48 від 14.04.2016.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 провадження у справі № 816/898/16 поновлено та призначено справу до судового розгляду.

25.07.2017 позивач надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відпустці позивача та представника.

Розглянувши клопотання, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, оскільки позивачем не надано доказів на його обгрунтування.

Також суд зазначає, що матеріали адміністративної справи містять всі необхідні докази для розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання з'явився проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення позивачем вимог статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій вважає обґрунтованим та правомірним, оскільки факт реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, підтверджується письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 та письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3, у зв'язку з чим до позивача правомірно застосовано фінансові санкції, передбачені абзацом 9 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" /а.с. 40-42/.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа - підприємець 20.02.1996, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань міститься запис за № 0008032 /а.с. 11/.

У ході судового розгляду справи встановлено, що 25.03.2016 працівниками Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області проведено перевірку кіоску, що належить ФОП ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Під час перевірки виявлено факт реалізації гр. ОСОБА_2, яка працює продавцем у ФОП ОСОБА_1, пачки сигарет "ЛМ лофт синій", за ціною 10 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3.) (ІНФОРМАЦІЯ_1.).

За результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.03.2016, у якому зафіксовано порушення гр. ОСОБА_2 вимог частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 43 зворотній бік/.

Водночас, за твердженням відповідача, наведене є порушенням суб'єктом господарювання вимог:

- статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у частині заборони продажу тютюнових виробів, особам які не досягли 18 років.

14.04.2016 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області розглянуто матеріали адміністративної справи стосовно гр. ОСОБА_2, за результатами чого прийнято постанову № 48 від 14.04.2016 про накладення на останню адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн /а.с. 46/.

25.05.2016 на підставі вказаних матеріалів, які надійшли до Кременчуцької ОДПІ, відповідно до абзацу 9 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" прийнято рішення про застосування штрафних санкцій №000003/16-03-40/НОМЕР_1/927, на підставі якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6800,00 грн /а.с. 44/.

Не погоджуючись із рішенням про застосування фінансових санкцій від 25.05.2016 № 000003/16-03-40/НОМЕР_1/927, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Оцінюючи обгрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Основні засади державної політики щодо регулювання оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини дванадцятої статті 15 зазначеного Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

При цьому, згідно зі статтею 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області встановлено факт реалізації гр. ОСОБА_2 пачки сигарет "ЛМ лофт синій", за ціною 10 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3.) (ІНФОРМАЦІЯ_1.).

Дане правопорушення зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2016 № 004789 /а.с. 43 зворотній бік/.

Зі змісту наявних у матеріалах справи письмових пояснень, відібраних працівниками Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області у неповнолітнього ОСОБА_3, слідує, що останній 25.03.2016 придбав у кіоску, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 пачку сигарет "ЛМ лофт синій", за ціною 10 грн. Зазначив, що продавець надала йому чек, та вказав, що в магазині в нього не запитували вік /а.с. 49/.

У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2, відповідно до якого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 50/.

Отже, станом на дату вчинення правопорушення (25.03.2016), обумовленого в протоколі про адміністративне правопорушення ПО № 004789 від 25.03.2016, ОСОБА_3 було 15 років, тобто останній є неповнолітнім.

До матеріалів справи залучено копію письмових пояснень гр. ОСОБА_2, відібраних 25.03.2016 працівниками Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області, у яких остання визнала, що реалізувала неповнолітній особі пачку сигарет. Крім того, вказала, що не запитувала у неповнолітнього документи /а.с. 48/.

Отже, зміст письмових пояснень, відібраних у гр. ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3, підтверджує обставину реалізації тютюнових виробів неповнолітній особі.

Громадянка ОСОБА_2, не погоджуючись із постановою адміністративної комісії при виконкомі Кременчуцької міської ради Полтавської області № 48 від 14.04.2016, звернулася до суду з позовом щодо її оскарження. Так, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.12.2016 у справі № 524/6348/16-а, яка набрала законної сили 28.02.2017, позовні вимоги ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про скасування вказаної постанови залишено без задоволення /а.с. 114/.

Суд зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу дев'ятого частини другої статті 17 вказаного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Отже, з огляду на викладене, вищевказаними нормами законодавства передбачено імперативний обов'язок щодо заборони продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

При цьому законодавець розрізняє адміністративну відповідальність особи, яка безпосередньо здійснила реалізацію алкогольних напоїв неповнолітньому, та суб'єкта господарювання, від імені якого вчинено такі дії. Так, статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено адміністративно-господарську відповідальність саме суб'єкта господарювання, у господарській одиниці якого вчинено відповідні порушення.

Як вищезазначено, матеріалами справи підтверджується, що гр. ОСОБА_2 здійснила продаж тютюнових виробів (пачки сигарет "ЛМ лофт синій") неповнолітньому ОСОБА_3

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що чек, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2016 № 004789, відноситься до іншого факту купівлі-продажу з огляду на наступне.

Матеріали справи містять копію фіскального чеку від 25.03.2016, у якому зазначено зокрема: група 1, сума 10 грн, час: 17 годин 33 хвилини; ІД НОМЕР_1 /а.с. 12/.

Згідно із вищезазначеними поясненнями ОСОБА_2 продаж тютюнових виробів гр. ОСОБА_2 неповнолітньому здійснено близько 17 години 30 хвилин.

Також у письмових поясненнях неповнолітній ОСОБА_3 вказав, що гр. ОСОБА_2, продавши сигарети, видала чек, водночас, остання також підтвердила видачу чеку під час продажу.

Крім того, відповідачем надано до суду інформацію щодо надходження чеків до контролюючого органу від ФОП ОСОБА_1 за 25.03.2016, згідно з якою здійснено продаж товару 25.03.2016 об 17 :33 згідно з чеком ІД НОМЕР_1 /а.с. 76, 76 зворотній бік, 77, 80/.

Також суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності в протоколі про адміністративне правопорушення дописок, оскільки з протоколу не вбачається наявності закреслень та виправлень.

Стосовно посилань позивача на те, що в протоколі про адміністративні правопорушення не вказано свідків, суд зазначає таке.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З аналізу зазначеної статті вбачається, що свідки зазначаються у випадку, якщо вони були при вчиненні адміністративного правопорушення.

Водночас матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження наявності свідків під час здійснення гр. ОСОБА_2 продажу тютюнових виробів неповнолітньому.

Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язку щодо пред'явлення направлення та здійснення записів у книзі реєстрації перевірок правоохоронними органами.

Оскільки правоохоронні органи не є контролюючими органами та здійснюють заходи, спрямовані на виявлення та припинення адміністративних правопорушень.

За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним рішення про застосування штрафних санкцій від 25.05.2016 № 000003/16-03-40/НОМЕР_1/927 на підставі якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції. Водночас позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про протиправність оскаржуваного рішення та порушення контролюючим органом вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на вимогам чинного законодавства, а підстави для його скасування - відсутні. У зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна