Справа № 826/6889/15
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Київ К/800/36446/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Борисенко І.В., Цвіркуна Ю.І., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО САІК»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року

у справі № 826/6889/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО САІК»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО САІК» (далі - позивач, ТОВ «НВО САІК») звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування наказу від 14 квітня 2015 року №806 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «НВО САІК».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «НВО САІК» подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем направлено позивачу запит від 13 січня 2015 року про надання інформації та її документального підтвердження по контрагенту ТОВ «НТО Альтера», за вересень 2014 року.

4 березня 2015 року відповідачем направлено позивачу запит про надання інформації та її документального підтвердження по господарським відносинам з контрагентами за період з 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

10 березня 2015 року відповідачем направлено позивачу запит про надання інформації та її документального підтвердження по господарським відносинам з контрагентами за грудень 2014 року.

Листами від 25 лютого 2015 року, 16 березня 2015 року, 8 квітня 2015 року, позивач повідомив податковий орган про те, що вказані вище запити оформлені з порушенням норм податкового законодавства, оскільки, не вказано підстав для надсилання запитів.

14 квітня 2015 року виконуючим обов'язки начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України прийнято наказ № 806, яким посадовій особі контролюючого органу доручено з 14 квітня 2015 року провести позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВО САІК» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «НТО Альтера» за період з 1 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року та по взаємовідносинах з контрагентами за період з 1 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року терміном п'ять робочих днів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що направлений відповідачем запит відповідає вимогам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України. Також, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржений наказ прийнято уповноваженою особою за наявності підстав визначених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, з дотриманням вимог пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом, а підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України - право отримувати безоплатно від платників податків, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків тощо.

Порядок отримання податкової інформації органами державної податкової служби регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України.

Зокрема, абзацами 1, 2, 3 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з визначених у даній нормі підстав.

Отже, з наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що письмовий запит податкового органу може бути надіслано платнику податків про надання такої інформації, вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом, та яка необхідна для виконання покладених на податкові органи функцій, завдань, та її документального підтвердження, та виключно у випадках, визначених Податковим кодексом України.

При цьому письмовий запит, окрім того, що він має бути підписаний керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби, повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

У разі невідповідності письмового запиту наведеним вимогам Кодексу платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Судами встановлено, що підставою для направлення запиту було те, що відповідачем виявлено факти, які вказують на сумнівність операцій позивача з його контрагентами, що за результатами аналізу податкової інформації вказувало на порушення позивачем податкового законодавства.

Наявні в матеріалах справи копії запитів від 13 січня 2015 року, 4 березня 2015 року, 10 березня 2015 року, як встановлено судами попередніх інстанцій, свідчать, що за своїми формою та змістом вони відповідають вимогам, встановленим статтею 73 Податкового кодексу України, вказаний запит містить інформацію та конкретний перелік документів, які повинні надаватися позивачем.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено поняття документальної перевірки.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яка визначена відповідачем правовою підставою для проведення перевірки, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Отже, у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем на обґрунтовані запити податкового органу не було надано пояснень та документального підтвердження, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача були підстави для призначення позапланової виїзної перевірки позивача, на підстав підпункту 78.1.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу (крім перевірок, що проводяться за наявності обставин, визначених у підпункті 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, тривалість яких встановлена у статті 200 цього Кодексу), не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Зі змісту оскарженого наказу вбачається, що перевірку належить провести тривалістю 5 робочих днів.

Отже оскаржений наказ прийнято відповідно до пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Як зазначено вище, оскаржений наказ прийнято виконуючим обов'язки начальника Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, тобто уповноваженою особою.

З огляду на зазначене, оскаржений наказ прийнято уповноваженою особою за наявності підстав визначених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, з дотриманням вимог пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО САІК» відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, що передбачені статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
І.В. Борисенко
Ю.І. Цвіркун