Справа № 236/1875/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сердюк Н.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року справа №236/1875/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Зозулі Є.В., діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 липня 2017 року у справі № 236/1875/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про:

- визнання протиправними дії управління щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в межах дії закону у часі;

- скасування рішення відповідача про відмову у наданні допомоги переміщеним особам в межах дії закону у часі;

- стягнення з управління щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на користь позивача, як уповноваженого представника у сумі 6 630,00 грн. з грудня 2016 року в межах дії закону у часі (а.с. 3-4).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 липня 2017 року у справі № 236/1875/17 позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішення Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 23 лютого 2017 року скасовано. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області призначити позивачу щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 26 грудня 2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 31-35).

Не погодившись із судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області подало апеляційну скаргу, просило суд скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянтом зазначено, що положеннями п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 жовтня 2014 року № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована території України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Враховуючи те, що у володінні позивача є 1/3 квартири у м. Красний Лиман, позивачу правомірно відмовлено у призначенні спірної щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 38-41).

Представник відповідача судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд постанову суду першої інстанції скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в своїх запереченнях, долученим до матеріалів справи, просила суд залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеними особами з м. Донецька до м. Красний Лиман Донецької області, що вбачається з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеною особою від19 грудня 2016 року № та від 20 грудня 2016 року № (а.с. 8-10).

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

23 лютого 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про відмову у призначенні спірної допомоги, оскільки сім`я заявника має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 13).

Спірним питанням у справі, є правомірність відмови у нарахуванні та виплати спірної допомоги.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийняття свого рішення, спірна допомога має бути виплаченої, однак судом не задоволено позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 6 630,00 грн., оскільки суд вважає достатнім способом захисту скасування спірного рішення та зобов'язання призначити щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з моменту звернення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1 Закону України «Про захист прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (в редакції яка діяла на час спірних правовідносин) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який регулює спірні правовідносини (далі - Порядок № 505).

Відповідно до п. 1 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.

Абзацем 2 п. 6 Порядку № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 (ОСОБА_5) володіє 1/3 часткою нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 , розташованої у м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 11-12).

Розпорядження Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого входить м. Красний Лиман.

З системного аналізу вищевказаних нормативних документів слідує, що Порядком № 505 чітко встановлені умови за яких управління відмовляє у призначені щомісячної грошової допомоги, а саме: наявність у будь-хто з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що до спірних правовідносин не може бути застосований Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р, оскільки саме цим переліком встановлений перелік місцевості тимчасово окупованих територій, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До зазначеного переліку населених пунктів входить і місто Красний Лиман( нинішня назва Лиман).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутнє вмотивоване рішення щодо відмови позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 11 квітня 2017 року, що є порушенням норм діючого законодавства в частині обов'язковості прийняття відповідного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду не оскаржувалась.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 липня 2017 року у справі № 236/1875/17 - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 10 серпня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 15 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова