Справа № 755/3726/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/3726/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Файдюка В.В.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернувся в Дніпровський районний суд м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 20.02.2017 року за № 1522/13 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 на пільгових умовах за Списком № 2;

зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 13.02.1981 року по 09.03.1982 року до пільгового стажу за Списком № 2 та призначити пенсію з 30.01.2017 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгурнтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пенсійний вік позивача, що дає йому право на пенсію - 58 років, разом з цим, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, останньому виповнилося повних 57 років, вищевикладене, на думку органу Пенсійного фонду не дає позивачу права на призначення пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією трудової книжки позивача, він у період з 13 лютого 1981 року по 09 березня 1982 року працював в Хмельницькому будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж» на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій (1 рік 24 дні). Наказ про прийняття №31-к від 13.02.1981 року, наказ про звільнення № 48-к від 09.03.1982 року.

У період з 24 березня 1982 року по 08 квітня1989 року позивач працював в СМУ-5 ДКС-1 «Главкиевгорстроя» на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій (7 років 15 днів). Наказ про прийняття № 38-к від 24.03.1982 року, наказ про звільнення № 42-к від 05.04.1989 року.

30 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, на яку отримав відмову від 20 лютого 2017 року № 1522/13. В обґрунтування відмови, відповідач зазначив, що на момент звернення з заявою позивачу було 57 років, при цьому пільговий стаж роботи позивача складає 7 років 15 місяців, що дає йому право на зменшення пенсійного віку на 2 роки (на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи на пільгових посадах), а тому останній має право звернутися за призначенням пенсії на пільгових умовах по списку № 2 по досягненню 58 років (60-2=58) (а.с. 10).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 22.08.1956 № 1173 затверджено списки виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, у розділі ХХІХ в яких зазначено, у тому числі монтажників по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій.

Пунктом 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 встановлено, що якщо атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що періоди роботи позивача на пільгових умовах з 13 лютого 1981 року по 09 березня 1982 року та з 24 березня 1982 року по 08 квітня1989 року не потребують атестації робочого місця.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На думку колегії суддів, наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача в повній мірі підтверджує факт роботи позивача на пільгових посадах у період з 13 лютого 1981 року по 09 березня 1982 рік (1 рік 24 дні) та з 24 березня 1982 року по 08 квітня1989 року (7 років 15 днів).

Згідно архівної довідки архівного відділу Виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 03.03.2017 № 36 ОСОБА_2 09 березня 1982 року був звільнений з Хмельницького будівельно-монтажного управління тресту «Південьенергомонтаж» (а.с. 11).

Оскільки, загальний пільговий стаж роботи позивача перевищує 8 років (1 рік 24 дні та 7 років 15 днів), що на думку колегії суддів, дає останньому право на зменшення пенсійного віку на 3 роки (2,6+2,6+2,6=7,8), позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 по досягненню 57 років (60-3=57).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують факт роботи позивача на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 у період з 13 лютого 1981 року по 09 березня 1982 рік та з 24 березня 1982 року по 08 квітня1989 року, враховуючи те, що на момент звернення за перерахунком пенсій йому виповнилося 57 років, а загальний стаж його роботи становить більше 30 років, на думу колегії суддів останній має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Файдюк В.В.