Справа № 155/310/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/6859/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Яворського І.О.

за участі секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 10 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Управління) з вимогами визнати відмову протиправною та зобов'язати відповідача призначити йому пільгову пенсію відповідно до п.б ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), починаючи з моменту його звернення до відповідача, а саме з 12 серпня 2016 року та проводити її виплату в подальшому.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2016 звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, так як маючи загальний трудовий стаж понад 30 років, більше 12 років 6 місяців працював у Волинській обласній проектно-дослідній станції хімізації сільського господарства, де входив до складу бригад, які безпосередньо відряджались та були зайняті на польових розвідувальних роботах. Вважає, що має право на пільгову пенсію відповідно до п.б ст.55 Закону №1788-XII, однак відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з не підтвердженням пільгового трудового стажу.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 10.05.2017 адміністративний позов задоволено, оскільки суд, оцінюючи здобуті докази, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду першої інстанції, його оскаржило Управління. Вважає його таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову постанову, у якій відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує аналогічними доводами, що і в запереченні на адміністративний позов, зазначаючи зокрема, що судом першої інстанції не враховано, що необхідною умовою права за вислугу років є виконання геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних робіт у польових умовах, а критерієм зайнятості на відповідних роботах є факт одержання ними польового забезпечення або надбавки, яка виплачувалась з 1980 року. Вважає, що згідно довідки відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства № 158- 03/02/1/260 від 11.08.2016 не зараховується до стажу роботи на посадах, перелічених у п.б ст.55 Закону №1788-XII, оскільки з неї не вбачається, на яких роботах та на виконанні яких робіт був зайнятий працівник, в якому структурному підрозділі (експедиція, партія, загін, дільниця, бригада) проходила робота, займана посада чи професія, тривалість стажу за вислугу років, а також документально не підтверджено належність відділу грунтово-агрохімічних досліджень до структурного підрозділу. Також вважає безпідставним стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, оскільки згідно змін в Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі положень ч. 3 ст. 72 КАС України страховий стаж позивача, який становить 36 років 07 місяців 14 днів та визнається сторонами, суд апеляційної інстанції не вважає за потребу у його доказуванні.

Відповідачем відмовлено в зарахуванні до стажу роботи за вислугою на роботах, передбачених п.б ст.55 Закону №1788-XII такі періоди роботи позивача: з 10.07.1987 по 31.12.1987 (4 місяці); з 01.01.1988 по 31.12.1995 (8 років); з 01.01.1996 по 31.12.1996 (5 місяців 15 днів); з 01.01.1997 по 31.12.1997 (2 місяці); з 01.01.1998 по 31.12.1998 (4 місяці); з 01.01.1999 по 31.12.1999 (4 місяці); з 01.01.2000 по 31.12.2000 (3 місяці 6 днів); з 01.01.2001 по 31.12.2001 (2 місяці 27 днів); з 01.01.2002 по 31.12.2002 (3 місяці 15 днів); з 01.01.2003 по 31.12.2012 (10 років) - на посаді ґрунтознавця відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-розвідувальної станції хімізації сільського господарства.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилось 55 років. 12.08.2016 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Згідно листа Управління за № 1699/02-47 від 23.08.2016 повідомлено позивача, що рішенням Управління від 19.08.2016 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.б ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний пільговий стаж, необхідний для призначення йому пенсії в порядку, передбаченому п.б ст.55 Закону №1788-XII.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.б ст.55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.

За приписами ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. В разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637).

Відповідно до пункту 20 наведеного вище Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім'я позивача, а також довідки № 158-03/02/1/260, виданої 11.08.2016 Волинською філією ДУ «Держґрунтохорона», підтверджується, що позивач з 10 липня 1987 року працював агрохіміком відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-дослідницької станції хімізації сільського господарства, з 27 квітня 2000 року - ґрунтознавцем ІІ категорії лабораторії моніторингу ґрунтів Волинського центру «Облдержродючість», з 03 січня 2003 року - ґрунтознавцем І категорії лабораторії моніторингу ґрунтів, з 01 квітня 2013 року по 02 червня 2015 року позивач працював на посаді фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів.

Згідно наказу Міністерства агропромислового комплексу України № 339 від 03.11.1999 Державна обласна проектно-розвідувальна станція хімізації сільського господарства перетворена на Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції. В подальшому на підставі наказу від 07.07.2011 даний центр було перейменовано у Державну установу Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції. На підставі наказу Мінагрополітики України № 542 від 04.09.2012, наказу «Центрдержродючість» № 48 від 11.12.2012, Державна установа Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції було реорганізовано у Волинську філію державної установи «Державний науково-технологічний центр охорони родючості ґрунтів «Центрдержродючість», яка в подальшому на підставі наказу від 15.04.2013 перейменована у Волинську філію державної установи «Інститут охорони ґрунтів України».

Роботи по агрохімічному обслуговуванню господарств області являлися основною діяльністю станції і входили у внутрішньогосподарський план. Відбір ґрунтових зразків з орного і підорного шарів згідно штатного розпису проводив відділ ґрунтово-агрохімічних досліджень. Працівникам, зайнятих на роботах в польових умовах, виплачувались польові надбавки та відшкодовувались нічліжні витрати.

Як видно з довідки Волинської філії ДУ «Держґрунтохорона» № 158/-03/02/1/94 від 21.03.2016, якою підтверджено, що ОСОБА_2 працював на посаді ґрунтознавця відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень з виїздом в господарства області для агрохімічного обстеження ґрунтів у Волинській обласній проектно-розвідувальній станції хімізації сільського господарства з 10 липня 1987 року по 2000 рік та з 2000 року по 2012 рік - у Волинському обласному центрі «Облдержродючість». За весь період роботи позивач входив до складу бригад, які безпосередньо відряджалися й були зайняті на польових розвідувальних роботах. Стаж польових розвідувальних робіт складає 20 років 1 місяць 2 дні, загальний стаж роботи позивача в цій організації складає 28 років, Волинська філія ДУ «Держґрунтохорона» є правонаступником зазначених вище організацій.

Згідно протоколу № 4 від 02.03.2015 комісія Волинської філії ДУ «Держґрунтохорона» підтвердила польовий стаж позивача для оформлення документів на пенсію згідно пільгових умов за вислугу років відповідно п.б ст.55 Закону №1788-XII, який станом на 21 грудня 2012 року становить 20 років 01 місяць 2 дні.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6., які ствердили, що позивач з 1987 року по 2015 рік працював у лабораторії моніторингу ґрунтів та у польових умовах виконував роботи, пов'язані з відбором ґрунту для досліджень. Свідки ствердили, що підрозділ, у якому працював позивач, протягом вищевказаного періоду кілька разів змінював свою назву, у складі лабораторії є бригада, у якій позивач працював на посаді ґрунтознавця та яка в польових умовах здійснювала відбір ґрунтів. Такі показання свідків узгоджуються з дослідженими письмовими доказами.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у позивача наявний у достатньому обсязі стаж на роботах, необхідний для призначення йому пенсії в порядку, передбаченому п.б ст.55 Закону №1788-XII, а тому доводи відповідача про не підтвердження цього стажу спростовуються дослідженими судом доказами.

Безпідставним є посилання відповідача на те, що документально не підтверджено належність відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень до структурного підрозділу, який користується правом на даний вид пенсії, так як Закон №1788-XII не прив'язує наявність права на пенсію на пільгових умовах до належності підприємства чи його структурного підрозділу до тієї чи іншої галузі, а вимагає участь осіб у виконанні певного виду роботи. Водночас останнє підтверджено дослідженими в суді документами.

Враховуючи, що рішення по справі прийнято на користь позивача, судом першої інстанції правомірно ухвалено рішення, яким присуджено судові витрати у розмірі 640 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доводи апеляційної скарги Управління щодо заборони стягнення коштів з управління Пенсійного фонду України є безпідставними та такими, що не відповідають положенням ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Необхідно зауважити, що положення законодавства, яким пенсійний орган звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, не визначають звільнення органів пенсійного фонду від розподілу судових витрат за рахунок його бюджетних асигнувань у випадку, коли рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права чи неповного з'ясування обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 10 травня 2017 року у справі № 155/310/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

судді І.О. Яворський

Р.В. Кухтей

Повний текс виготовлено 15.08.2017р.