Справа № 364/792/17
Суддя: Макаренко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/792/17
Провадження № 2-а/364/35/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю сторін: сторони не з'явилися,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - Летичівський ВП ГУ НП в Хмельницькій області) Кіданчука Дмитра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача: Летичівський ВП ГУ НП в Хмельницькій області, про визнання протиправною та скасування постанови старшини поліції Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Кіданчука Д.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 13.07.2017 р. зазначений надійшов адміністративний позов (позовна заява) ОСОБА_1 до поліцейського Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Кіданчука Д.С., третя особа: названий відділ поліції, про визнання протиправною і скасування постанови Відповідача від 08.07.2017 р. про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

У позові ОСОБА_1 зазначив, що 08.07.2017 р. поліцейським Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області старшиною поліції Кіданчуком Д.С. було винесено постанову серії БР № 824416 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому Позивачем не відомо, з яких підстав та за яке саме правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), його було притягнуто до відповідальності, який штраф він має сплатити, оскільки на ці питання Відповідач не відповів, а так само ці відомості відсутні в самій оскаржуваній постанові Відповідача.

Позивач вважає, що зазначена постанова, винесена Відповідачем, є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на такі порушення: 1) Відповідач незаконно, на думку Позивача, розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; 2) Відповідач позбавив Позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП; 3) Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, встановлений статтями 278, 279 КУпАП.

Після усунення Позивачем недоліків Володарський районний суд Київської області ухвалою від 07.08.2017 р. відкрив провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.08.2017 р.

У судове засідання 11.08.2017 р. Позивач не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, у телефонному режимі просив суд розглядити справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити його позов.

Відповідач та представник Третьої особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені; причини неявки суду не повідомили; заяви про відкладення розгляду до суду не подавали.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої, частин четвертої, шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка належним чином повідомленого відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, без поважних причин не є підставою для відкладення розгляду справи, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною першою статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведені норми КАС України та враховуючи п'ятиденний строк розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 1712 КАС України), суд через неявку усіх осіб, які беруть участь у справі, вбачає за можливе розглянути цю справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд, вирішуючи дану адміністративну справу, виходить з такого.

За загальним правилом частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтями 278, 279 КУпАП визначено відповідно порядок здійснення підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та порядок розгляду такої справи.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені статтею 268 КУпАП, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Крім того, виходячи із загальних конституційних гарантій захисту прав людини, визначених, зокрема, в статтях 32, 62 Конституції України, суд вважає, що в справах про адміністративні правопорушення кожен має право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015, на яке Позивач посилається в своєму позові як на обґрунтування наявності в діях Відповідача порушення статті 276 КУпАП, надано офіційне тлумачення положенням частини першої цієї статті КУпАП: цю норму, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України на підставі аналізу норм КУпАП дійшов до висновку, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Також у мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у КУпАП неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Тобто, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень (крім перелічених у КУпАП) розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

З наведеним погоджується і Вищий адміністративний суду України, зокрема в ухвалі від 26.10.2016 р. № К/800/37207/15 (справа № 379/758/15-а), зробивши висновок про те, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Водночас суд бере до уваги, що після ухвалення згаданого рішення Конституційного Суду України до статті 258 КУпАП було внесено зміни Законом України від 14.07.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», якими встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність працівників поліції, зокрема, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху регламентовано Законом України «Про Національну поліцію», а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), тобто після ухвалення Конституційним Судом України зазначеного вище рішення.

Пунктами 1, 2 розділу III Інструкції № 1395 визначено випадки, коли справа про адміністративне правопорушення розглядається поліцейським, зокрема, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 222 КУпАП, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Інструкції № 1395 постанова поліцейського про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (зокрема, заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції. Названий пункт 8 визначає, що заповнення в письмовій формі, зокрема, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору; записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувана постанова Відповідача про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 824416 (а.с. 20), складена ним з порушенням усіх наведених вище вимог, оскільки зі змісту цієї постанови неможливо встановити ані дату, час і місце вчинення адміністративного

правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи; ані зазначення нормативного акта (номера статті і частини статті КУпАП, положення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (зі змінами), які, нібито, було порушено Позивачем та які передбачають відповідальність за відповідне адміністративне правопорушення; ані прийнятого у справі рішення (тобто вид, міру, розмір адміністративного стягнення).

Відтак, оскаржувана постанова Відповідача суперечить вимогам, зокрема, статті 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення та, відповідно, вимогам Інструкції № 1395 щодо оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Порушення таких вимог, насамперед, щодо зазначення виду і складу, нібито, вчиненого Позивачем адміністративного правопорушення позбавляють суд можливості дослідити питання дотримання Відповідачем інших законодавчих вимог щодо порядку розгляду ним справи про адміністративне правопорушення, а Позивача - можливості реалізувати право на захист через відсутність даних, у чому він обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене та враховуючи, що основним обов'язком і завданням органів Національної поліції є не покарання водіїв, а забезпечення публічної безпеки і порядку, зокрема в сфері дорожнього руху (стаття 2 Закону України «Про Національну поліцію»), суд вважає, що винність Позивача у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення 08.07.2017 р. за постановою, складеною Відповідачем з порушенням наведених законодавчих вимог, не встановлена.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а його адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 1712 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 288, 289 КУпАП, статтями 2, 6-8, 11, 14, 17-19, 41, 71, 128, 158-163, 167, 1712 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Кіданчука Дмитра Сергійовича, третя особа на стороні відповідача: Летичівський ВП ГУ НП в Хмельницькій області, про визнання протиправною та скасування постанови старшини поліції Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Кіданчука Д.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшини поліції Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Кіданчука Дмитра Сергійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 824416, від 08.07.2017 р.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за зазначеною постановою - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови надіслати ОСОБА_1, Кіданчуку Д.С. та Летичівському ВП ГУ НП в Хмельницькій області - до відома та виконання.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.А. Макаренко