Справа № 242/2086/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа № 242/2086/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Донецькій області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 травня 2017 року у справі № 242/2086/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції у Донецькій області в особі інспектора Мартиненка Євгена Костянтиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

24 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії інспектора поліції Мартиненка Є.К. стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними та скасувати постанову серії БР № 788102 від 20.05.2017 року. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 29 травня 2017 року у справі № 242/2086/17 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії інспектора поліції взводу ЗС Головного управління національної поліції у Донецькій області Мартиненка Євгена Костянтиновича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Постанову серії БР № 788102 від 20.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП скасовано, а провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення закрито.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржену постанову винесено без з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають обставинам справи, що, як наслідок, привело до порушення норм матеріального та процесуального права та неправильного вирішення справи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з оскаржуваної постанови, винесеної 20.05.2017 року вбачається, що посадова особа, яка винесла постанову БР № 788102, вважає, що водій ОСОБА_2 20.05.2017 року, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Європейська у м. Покровськ Донецької області, порушив вимоги п. 30.2 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн.

Відповідачем жодних доказів на підтвердження стверджень, викладених в постанові, що оскаржується, не надано.

Частинами першою та другою статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення.

Однак, позивач вини не визнає, вважає, що відповідач розглянув справу з порушенням порядку, встановленого законом, не надав оцінку його запереченням, не допитав свідків.

Відповідно дост.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. В силу ст.ст.245,280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Тобто, розглядаючи адміністративну справу, відповідач зобов'язаний був неухильно дотримуватися вказаних вище вимог закону та забезпечити дотримання встановлених законом прав позивача.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач надав належну оцінку запереченням позивача та належно виконав вимоги ст.ст.245,280 КУпАП. Оскаржувана постанова є не мотивованою та не підтвердженою доказами.

У разі неможливості розгляду справи на місці вчинення, відповідач зобов'язаний був надати позивачу строк для підготовки до справи та забезпечити розгляд справи, згідно з вимогами закону, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати дану справу про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.3 ст.14 Закону України «Про національну поліцію», - Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку підчас документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, ні фото- та відео-фіксації безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення, ні пояснень будь-яких свідків.

За відсутності доказів вчиненого адміністративного правопорушення та позиції позивача щодо не вчинення ним правопорушення, приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, зазначений у постанові серії АР №851409 від 20.03.2017 року.

Суд першої інстанції, скасовуючи постанову відповідача та закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача керувався нормами сп.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та виходив з того, що відповідач не довів і не надав суду доказів відсутності в діях позивача порушення правил дорожнього руху, проте при цьому відповідач також не надав докази.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За приписами ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122 КАС України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, органи Національної поліції повноважні вирішувати справи за ч.1 ст.122 КАС України.

Статтею 162 КАС визначені повноваження суду при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що суд при вирішенні справи в порядку адміністративного судочинства повинен керуватися нормами ст.162 КАС України.

Вивченням змісту статті 162 встановлено, що її положення не містять таких повноважень суду при вирішенні справи порядку КАС України як скасування постанови із закриттям справи у зв'язку зі звільненням порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані, особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення в порядку КУпАП.

Отже суд, розглядаючи справу в порядку КАС України, не наділений повноваженнями щодо вирішення про закриття провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення чи звільнення особи від адміністративної відповідальності, а лише перевіряється законність рішення суб'єкта владних повноважень, за наслідками чого суд може визнати незаконними та скасувати це рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення та закривши провадження у справі, суд першої інстанції перебрав на себе повноваження суб'єкта владних повноважень (відповідача), до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Тому на думку колегія суддів, судом першої інстанції помилково застосовано вимоги п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід змінити.

Абзац перший резолютивної частини постанови після слова «задовольнити» доповнити словом «частково». В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова « а провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення - закрити» виключити.

Відповідно до п.1.ч.1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.195-197, п.2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст.ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Донецькій області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 травня 2017 року у справі № 242/2086/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції у Донецькій області в особі інспектора Мартиненка Євгена Костянтиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 травня 2017 року у справі № 242/2086/17 - змінити.

Абзац перший резолютивної частини постанови після слова «задовольнити» доповнити словом «частково». В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова « а провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення - закрити» - виключити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок