Справа № 805/2081/17-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р. Справа №805/2081/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Проніні Д.С. розглянувши адміністративну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» м.Покровськ

до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішень від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №000131304, податкового повідомлення-рішення від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішень від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №000131304, податкового повідомлення-рішення від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працівниками

Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016 та складено акт від 20.04.2017 №99/05-99-13-08/34500531. За результатами перевірки позивачем отримано рішення ГУ ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2667413,53 грн. від 17.05.2017 № НОМЕР_1, рішення ГУ ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в сумі 6120 грн. від 17.05.2017 № НОМЕР_2, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про донарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 198471 грн., податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № НОМЕР_3 про донарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату військового збору в сумі 8698 грн. Позивач не погоджується з такими рішеннями та податковими повідомленнями-рішення та вважає їх протиправними та такими, що винесені без законних підстав, тому вони підлягають скасуванню. Просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №000131304 та податкові повідомлення-рішення від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №.

Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав заперечення до позовної заяви відповідно до яких просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» зареєстрований як юридична особа, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 34500531, перебуває на податковому обліку Покровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області, є платником податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області у період з 30.03.2017 по 12.04.2017 на підставі направлень та наказу, виданих ГУ ДФС у Донецькій області проведена документальна планова виїзна

перевірка ТОВ «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2016,

військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2016, правильності нарахування,

обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне

страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016 за наслідком чого складено акт від 20.04.2017 №99/05-99-13-08/34500531.

Згідно висновків акту перевірки позивачем порушено:

- пп. 176.2 «б» n.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України і пп.3.1.13 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 №4, в частині надання інформації з недостовірними відомостями (помилками) податкового розрахунку за 3 вартал 2015 року і 4 квартал 2015 року, що призвело до зменшення і збільшення податкових зобов'язань платника податку;

- пп. 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України зі змінами та

доповненнями в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) податку на доходи з фізичних осіб (із сум заробітної плати) на загальну суму 448733,04 грн. у тому числі листопад 2014 року в загальній сумі 101376,35 грн., січень 2014 року в загальній сумі 97523,42 грн., лютий 2015 року в загальній сумі 102827,44 грн., грудень 2015 року в загальній сумі 102827,44 грн., січень 2016 року в загальній сумі 41310,31 грн., липень 2016 року в загальній сумі 22351,32 грн.;

- пп. 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст. 168, п.п.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) військового збору на загальну суму 37315,99 грн. в тому числі за періоди: листопад 2014 року в сумі 16075,32 грн., січень 2015 року в сумі 10082,93 грн., лютий 2015 року в сумі 11157,74 грн.;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове

державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI зі змінами та доповненнями в частині несвоєчасного надання Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за липень 2016 року - грудень 2016 року;

- п.1, п.4 ч. 2 ст.6, ч.4, ч.5 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI зі змінами та доповненнями" за період з жовтня 2014 по грудень 2016 року «Донуглепоставка» своєчасно не нараховано єдиного внеску всього на суму 6809906,38 грн., а саме: жовтень 2014 року в сумі 300561,39 грн.; листопад 2014 року в сумі 445992,29 грн.; грудень 2014 року в сумі 357451,86 грн.; січень 2015 року в сумі 284476,34 грн.; лютий 2015 року в сумі 322178,77 грн.; березень 2015 року в сумі 329500,15 грн.; квітень 2015 року в сумі 338172,65 грн.; травень 2015 року в сумі 365873,06 грн.; червень 2015 року в сумі 178427,67 грн.; липень 2015 року в сумі 208676,57 грн; серпень 2015 року в сумі 198789,99 грн.; вересень 2015 року в сумі 218281,57 грн.; жовтень 2015 року в сумі 249541,55 грн.; листопад 2015 року в сумі 285277,53 грн.; грудень 2015 року в сумі 344709,39 грн.; січень 2016 року в сумі 174741,81 грн.; лютий 2016 року в сумі 211359,95 грн.; березень 2016 року в сумі 188281,39 грн.; квітень 2016 року в сумі 215746,70 грн.; травень 2016 року в сумі 212776,36 грн.; червень 2016 року в сумі 207436,39 грн.; липень 2016 року в сумі 172507,50 грн.; серпень 2016 року в сумі 193002,46 грн.; вересень 2016 року в сумі 193793,09 грн.; жовтень 2016 року в сумі 202242,65 грн.; листопад 2016 року в сумі 200806,18 грн.; грудень 2016 року в сумі 209301,12 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками акту перевірки подав до відповідача заперечення від 26.04.2017 року за №64, які згідно відповіді ГУ ДФС у Донецькій області залишені без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.

За результатами перевірки відповідачем прийнято:

- рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 2667413,53 грн.;

- рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в розмірі 6120 грн.;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про донарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 198471 грн.;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про донарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату військового збору в сумі 8698 грн.

Так, згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі по тексту - ПК України).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 77 Податкового кодексу України встановлено порядок проведення документальних планових перевірок.

Пунктом 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до п. 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Формування плану - графіка документальних планових перевірок відбувається відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року № 524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» (далі Порядок № 524).

План - графік документальних виїзних перевірок відповідно до положень Податкового кодексу України - це перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року. До плану - графіка відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, а також невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС.

Тобто платник податків включається до плану графіку проведення перевірок залежно від ступеня ризику в діяльності такого платника податків.

В силу п. 5 Порядку № 524, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Як вбачається з заперечень представника відповідача, позивача було включено до плану графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на І квартал 2017 року, проте до суду його надано не було.

Проте, суд не приймає посилання позивача на норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо мораторію на перевірки у спірних правовідносинах з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V.

Згідно зі статтю 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, контролю органами державної фіскальної служби.

Таким чином, стаття 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо мораторію на проведення перевірок не розповсюджується на здійснення контролю органами державної фіскальної служби, в тому числі й шляхом проведення планових документальних виїзних перевірок.

Так само, судом не приймається до уваги посилання представника позивача на приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII відповідно до яких передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Оскільки зазначене обмеження не поширюється зокрема з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Суд звертає увагу, що перевірка позивача була здійснена у 2017 році, тобто після закінчення строків визначених Законом.

З матеріалів справи вбачається що відповідачем за наслідками порушення позивачем п.1, п.4 ч. 2 ст.6, ч.4, ч.5 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI зі змінами та доповненнями, в частині своєчасно не нараховано ТОВ «Донуглепоставка» єдиного внеску всього на суму 6809906,38 грн. за період з жовтня 2014 по грудень 2016 року прийнято рішення про застосування штрафної санкції у розмірі 2667413,53 грн. (спірне рішення від 17.05.2017 №).

Крім того, за наслідками порушення позивачем п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI зі змінами та доповненнями в частині несвоєчасного надання Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за липень 2016 року - грудень 2016 року, відповідачем на підставі п.7 ч. 11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI прийнято рішення про застосування штрафної санкції у розмірі 6120 грн. (спірне рішення від 17.05.2017 № НОМЕР_2).

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464 визначено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, страхувальники, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім

цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), зобов'язані подавати звіт за таких осіб до фіскальних органів протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Пунктом 7 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, що набув чинності 15.10.2014 року, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону №1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону №1669-VII розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI було доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Таким чином, положення пп.8 п.4 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а змін безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Таким чином, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску не застосовуються.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах, у розумінні вказаної норми та враховуючи положення ст. 25 Закону № 2464 відповідальність, штрафні та фінансові санкції - це штраф та/або пеня.

При цьому, пункт 9.4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2464 пов'язує звільнення платників єдиного внеску від штрафу та/або пені за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції з наявністю двох умов, це перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція та штраф та/або пеню застосовано до платника за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

При цьому суд звертає увагу, що штрафні санкції та пеня не є складовою недоїмки з єдиного внеску, тому для звільнення від штрафу та/або пені, на відміну від звільнення від сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску, подання окремих заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо не потребується, та пунктом 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 не передбачено.

Крім того, пунктом 4 статті 11 Законом України №1669 частину першу статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 40, ст. 365; 2011 р., № 36, ст. 362) доповнено абзацом другим такого змісту: «У рамках здійснення заходів, передбачених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Покровськ.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Покровськ.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що до позивача не підлягають застосуванню штрафні санкції у вигляді штрафу та пені, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за невиконання або несвоєчасне виконання обовязків платника єдиного внеску за спірний період.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до Головного управління ДФС у Донецькій області та Покровській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області заяву від 21 квітня 2017 року №62 про звільнення від сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені. До заяви було додано копію сертифікату Донецької ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборно сили) у період з 15 травня 2014 року по 01 жовтня 2014 року щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за квітень 2014 року серпень 2014 року та висновок Донецької ТПП про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Поряд з цим, про звільнення від сплати штрафних санкцій ТОВ

«Донвуглепоставка» повідомлено ще й листом від 24.03.2017 №51, ще до початку

проведення перевірки.

Право надати додаткові документи до заперечень вже після закінчення

проведення перевірки гарантовано абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 ПК України. Цією

нормою передбачено, що протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем

отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу,

що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують

показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Отже, заяву про звільнення від сплати штрафних санкцій, копію сертифікату про

наявність обставин форс-мажор та висновок, видані Донецькою ТПП надані

підприємством в рамках процедури оскарження акту перевірки, що не є порушенням

приписів ПК України.

Також суд зауважує, що відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

При цьому, відповідачем згідно розрахунку штрафної санкції по ЄСВ до спірного рішення № від 17.05.2017 року було нараховано зобов'язання з єдиного соціального внеску в сумі 6809906,38 грн., проте така сама внеску була самостійно сплачена позивачем і підстав його донараховувати не було, тоді як вказана норма Закону №2464 передбачає застосування санкції лише у випадку самостійного донарахування суми ЄСВ платником або податковою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що до позивача не підлягають застосуванню штрафні санкції у вигляді штрафу, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за невиконання або несвоєчасне виконання обовязків платника єдиного внеску за спірний період, що визначні рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № та № НОМЕР_2.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про донарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 198471 грн. та від 17.05.2017 № про донарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату військового збору в сумі 8698 грн., суд зазначає наступне.

Порядок оподаткування податком на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV Кодексу, відповідно до п.163.1 ст.163 якого об'єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент (п. 162.1 ст. 162 Кодексу).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст.168 Податкового кодексу України.

Згідно із пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Кодексу податковий агент, поняття, якого визначено пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену п. 167.1 ст. 167 Кодексу.

В силу п.176.2. ст.176 Податкового Кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, серед іншого, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Отже, податковий агент, зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПКУ.

Відповідно п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України, правила нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податків, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента.

Крім цього, у п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України передбачено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податків із сплати податку і завершується останнім днем строку, протягом якого податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплачений своєчасно.

Пунктом 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент зобов'язаний сплатити суму податного зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Податковим кодексом.

Відповідно до п.31.1. ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Разом із цим, ст.126 Податкового кодексу України, встановлено відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків.

Так, згідно вимог п.126.1. цієї статті, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положеннями пп.54.3.5. п.54.3. ст.54 Податкового Кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Судом під час розгляду справи встановлено, що при перевірці повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено, що позивачем у порушення п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено (несвоєчасно перераховано) суму податку на доходи з фізичних осіб (із сум заробітної плати) у загальному розмірі 448733,04 грн. у тому числі листопад 2014 року в загальній сумі 101376,35 грн., січень 2014 року в загальній сумі 97523,42 грн., лютий 2015 року в загальній сумі 102827,44 грн., грудень 2015 року в загальній сумі 102827,44 грн., січень 2016 року в загальній сумі 41310,31 грн., липень 2016 року в загальній сумі 22351,32 грн.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.05.2017 № яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 183088 грн. та пені в сумі 15383 грн. є обґрунтованим та скасування не підлягає.

Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати (перерахування) до бюджету війського збору на загальну суму 37315,99 грн. в тому числі за періоди: листопад 2014 року в сумі 16075,32 грн., січень 2015 року в сумі 10082,93 грн., лютий 2015 року в сумі 11157,74 грн.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

При цьому, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Позивач в свою чергу є платником військового збору.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.05.2017 № яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 8698 грн. є обґрунтованим та скасування не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З огляду на вищевикладене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішень від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року №000131304, податкового повідомлення-рішення від 17.05.2017 року №, від 17.05.2017 року № задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 2667413,53 грн.;

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17.05.2017 № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в розмірі 6120 грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНУГЛЕПОСТАВКА» (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Соціалістична (Поштова), буд. 20, код ЄДРПОУ 43) судовий збір у розмірі 40103 (сорок тисяч сто три) гривні.

Повний текст постанови складено та підписано 07 серпня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.