Справа № 592/4751/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2017 р. м. Київ К/800/1606/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 11 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, прийнятих за заявою ОСОБА_4 про встановлення нового строку подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання постанови суду, про накладення на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, про зобов'язання начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області вчинити певні дії у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, третя особа - Державна казначейська служба України про визнання протиправними рішень суб'єкта владних повноважень, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 в порядку частин другої, четвертої та п'ятої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) звернувся до Ковпаківського районного суду міста Суми із заявою про невиконання управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року у справі № 592/4751/15-а, в якій просив:

за наслідками розгляду звіту, якщо подавало Управління соціального захисту населення Сумської міської ради такий звіт до Ковпаківського районного суду міста Суми станом на 12 жовтня 2015 року щодо невиконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року, зобов'язати відповідача подати додатковий звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року у двомісячний строк з дня набрання постановою законної сили;

накласти на начальника Управління соціального захисту населення Сумської міської ради Масік Т.О. штраф у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», якою установлено станом на 01 вересня 2015 року мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн., загальна сума штрафу буде складати 27560 грн.;

половину суми штрафу в розмірі 13780 грн. стягнути на його користь, а іншу половину в розмірі 13780 грн. стягнути до Державного бюджету України;

ухвалу суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направити для виконання до відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Сумській області за адресою: АДРЕСА_1;

з наступного дня після набрання ухвалою суду про накладення штрафу законної сили нарахувати на суму заборгованості 27569 грн. пеню у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції без прийняття судом додаткового рішення;

зобов'язати начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області через підлеглого начальника управління Державної казначейської служби у м.Суми Сумської області виконати вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45).

Постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 11 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, у задоволенні заяви відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Управління соціального захисту населення Сумської міської ради в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечило, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які воно просило залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до частини другої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та стягнення коштів задоволено частково: визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сумської міської ради щодо виплати позивачу недоплаченої суми разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року; стягнуто з Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_4 недоплачену суму разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року у розмірі 5192,92 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Сумської міської ради подати до Ковпаківського районного суду міста Суми у двомісячний строк з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання постанови.

Вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили 12 серпня 2015 року згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року (про повернення апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року), тобто звіт про виконання постанови повинен бути поданий до суду до 12 жовтня 2015 року.

Начальником Управління соціального захисту населення Сумської міської ради Масік Т.О. 09 жовтня 2015 року подано до Ковпаківського районного суду міста Суми звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року.

У поданому звіті повідомлено, що начальник Управління соціального захисту населення Сумської міської ради Масік Т.О. направила до управління Державної казначейської служби у м.Суми Сумської області листа, в якому просила: роз'яснити можливість стягнення з управління недоплаченої суми разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року у розмірі 5192,92 грн. без участі стягувача та за відсутності в управлінні відповідних бюджетних призначень на зазначені цілі; визначити можливість та право управління щодо реєстрації в органі Казначейства зобов'язань для виконання зазначеного судового рішення без наявності поточних цільових бюджетних асигнувань для виконання судових рішень; підтвердити уповноваженість Державної казначейської служби України щодо виконання даного судового рішення, за умови подання заявником необхідного переліку документів; роз'яснити чи існують інші шляхи для вирішення питання виконання зазначеного судового рішення саме за безпосередньої участі управління.

У відповідь на зазначене звернення орган Казначейства повідомив про неможливість реєстрації управлінням боргових зобов'язань для виконання судового рішення відповідно до вимог частини четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України, пунктів 2.1, 5.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року №309 та зауважив, що можливість виконання рішення суду буде визначена після безпосереднього звернення стягувача (лист від 21 вересня 2015 року №03-47/603-3111).

З метою сприяння стягувачу у виконанні судового рішення Управління соціального захисту населення Сумської міської ради листом від 23 вересня 2015 року № 14.01-28/6008/02 інформувало його про можливість та необхідність вчинення відповідних дій для виконання судового рішення.

Ухвалюючи постанову про відмову в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року був поданий керівником Управління соціального захисту населення до Ковпаківського районного суду міста Суми з дотриманням двомісячного строку, встановленого судом першої інстанції для подання цього звіту, тобто посадова особа, відповідальна за виконання постанови, діяла добросовісно, а саме лише невиконання постанови не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу; встановлення ж нового строку подання звіту та накладення штрафу на посадову особу, відповідальну за виконання постанови, є правом, а не обов'язком суду.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Згідно з положеннями статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

КАС України передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах - це порядок, встановлений статтею 267 КАС України, та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 181 КАС України).

Стаття 267 КАС України передбачає такі способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме:

1) зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, надати звіт про виконання судового рішення. Такий спосіб контролю суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції може встановити лише під час прийняття постанови у справі шляхом зазначення в резолютивній частині відповідно до абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 232 КАС України встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно);

2) накладення штрафу на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, за неподання звіту про виконання судового рішення та/або невиконання судового рішення;

3) розгляд заяви особи-позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до частини другої стаття 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про подання додаткового звіту та накладення штрафу на посадову особу, виходив лише з того, що звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року був поданий керівником Управління соціального захисту населення до Ковпаківського районного суду м.Суми з дотриманням двомісячного строку, встановленого судом першої інстанції для подання цього звіту. Проте в порушення вимог статті 159 КАС України суд за результатами розгляду цього звіту не встановив чи відповідають вимогам чинного законодавства вчинені суб'єктом владних повноважень дії, спрямовані на виконання судового рішення, та не надав оцінку причинам невиконання судового рішення.

Крім цього, суд першої інстанції, вирішуючи питання за заявою позивача як про подання звіту, так і накладення штрафу, прийняв судове рішення у формі постанови, що суперечить вимогам статті 158 КАС України. Виняток з цих правил передбачений, зокрема, частиною десятою статті 267 КАС України, відповідно до якої за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення; у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Апеляційний суд вказаних помилок не виправив та у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_4 не скористався своїм правом звернення судового рішення в цій адміністративній справі до примусового виконання. Проте апеляційним судом встановлено, що 24 вересня 2015 року Управління Державної казначейської служби України у м.Сумах Сумської області повідомило Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про те, що ОСОБА_4 звернувся до нього з питанням виконання судового рішення.

Разом із цим колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що у зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI (набрав чинності з 1 січня 2013 року).

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша).

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (частина друга).

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (частина третя).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви в частині вимог про зобов'язання начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області через підлеглого начальника управління Державної казначейської служби у м.Суми Сумської області виконати вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45), виходив з того, що ані начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, ані саме Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області не брали участі у справі, не мали процесуального статусу відповідача, в розумінні статті 50 КАС України, не мали процесуального статусу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні статті 53 КАС України, тому суд позбавлений будь-якого права та можливості зобов'язати осіб, які не брали участі у справі, вчинити певні дії, оскільки суд може прийняти постанову про зобов'язання лише відповідача вчинити певні дії, як це передбачене пунктом 2 частини другої статті 162 КАС України.

При цьому суд першої інстанції зробив такий висновок, як вбачається з тексту судового рішення, виходячи з положень частини дев'ятої статті 267 КАС України, яка передбачає право особи-позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, що є неприйнятним з огляду на те, що позивач ОСОБА_4 такої заяви до суду не подавав.

Водночас суд не звернув увагу й на те, що зазначені вимоги мають самостійний предмет (й звернені до іншого, ніж відповідач, суб'єкта владних повноважень), що виключає їх розгляд в порядку судового контролю, передбаченого ст.267 КАС України.

Апеляційний суд зазначеної помилки також не виправив.

Як передбачено статтею 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити усі обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 11 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.