Справа № 820/2141/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 серпня 2017 р.Справа № 820/2141/17

Суддя Харківського апеляційного адміністративного суду Григоров А.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017р. по справі № 820/2141/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017р. задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення на суму 25 000 грн. 00 коп.

На зазначену постанову суду Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу.

Вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч. 6 ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено частиною 6 вказаної статті, до апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Слід зазначити, що в порушення вимог наведеної статті заявником не надано оригінал документу про сплату судового збору , з якого вбачається, що судовій збір за подання апеляційної скарги сплачено в повному обсязі.

Так, з 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 р. - 1600 гривень.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року N 484-VIII, та які набули чинності з 01 вересня 2015 року, встановлено, що розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. В свою чергу, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлено судовий збір - 1 відсоток позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати..

При цьому, відповідно до чинної на час подання апеляційної скарги редакції Закону України "Про судовий збір" Головне управління ДФС у Харківській області не наділені пільгами щодо сплати судового збору.

Заявник апеляційної скарги просить відстрочити сплату судового збору посилаючись на те, що відповідно до ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрат складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом, к якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон). Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно з частиною 3 статті 9 Закону кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. Відповідно до Бюджетного кодексу України бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного чи місцевого бюджету. За приписами п.. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи є неприбутковими. Відповідно до Бюджетного кодексу України власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету (ст. 13 Бюджетного кодексу України). Вказують, що територіальні органи ДФС України є юридичними особами публічного права, мають самостійні баланси, печатки із зображенням Державною Герба України, кодом СДР та власним найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Державної казначейської служби України. Статтею 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Пунктом 1. 4. 11 ст. 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок фактичних надходжень спеціального фонду бюджету. Вказують, що ДФСУ та її територіальні органи, як бюджетні та неприбуткові установи не є розпорядниками та отримувачами судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України на здійснення судочинства та функціонування органів судової влади та не мають відповідного бюджетного призначення , бюджетного асигнування по сплаті судового збору, і як наслідок з їх рахунків платники податків не мають права вимагати стягнення судового збору. Вказують, що частиною 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно даним Кодексом та законом про Державний бюджет України (зі змінами та доповненнями). Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначають інше, ніж у даному Кодексі, застосовуються інші норми цього Кодексу. Отже, згідно з діючим законодавством України норми Бюджетного кодексу України у сфері правового регулювання бюджетних відносин мають пріоритетний характер. Зазначену позицію підтверджено постановами Вищого адміністративного Суду України від 27.10.2014р. у справі №826/3417/13-а. від 17.11.2015 № 826/17428/14. Вказують, що згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Натомість, кошторис на 2016 рік станом на теперішній час відповідачеві не доведений, бюджетні асигнування відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд. враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Положеннями ч. 2 ст. 88 КАС України передбачено, якщо у строк, встановлений судом судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. ДФС та його територіальні органи є установами, що фінансуються з Державного бюджету України кошторис яких складається один раз на рік, де повинні бути передбачені усі необхідні видатки органу, необхідні для його належного функціонування та виконання покладених на нього завдань. Відповідно до ст. 19-1 Податкового кодексу України, однією з функцій територіальних органів ДФС України є контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів, який-реалізується, зокрема шляхом проведення перевірок. Зазначають, що об'єктивно ДФС України та його територіальні органи не можуть передбачити скільки у наступному році буде проведено перевірок, скільки буде донараховано за їх результатами грошових зобов'язань та застосовано штрафних санкцій, скільки платників податків будуть оскаржувати здійснені донарахування у судовому порядку, та як наслідок, скільки необхідно такому органу ДФС України коштів на сплату судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг. Така ситуація з обмеженим фінансування судового збору унеможливлює реалізацію права на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, від розгляду яких залежить питання наповнення державного бюджету за рахунок узгоджених у судовому порядку донарахувань та дотримання судами такої основної засади судочинства, передбаченої ст. 129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Положеннями ч. 1 ст. 13 КАС України визначено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 88 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 цього Кодекс, вбачається, що звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист, її тому числі бюджетних інтересів держави Україна. На підставі викладеного просять відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги по справі 820/2141/17, до ухвалення судового рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України " Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі

Головне управління ДФС у Харківській області жодних документів що обґрунтовують доводи клопотання не надає. Документи що до майнового стану апелянта не надані .

Крім того, посилання на відсутність видатків в кошторисі 2016р. не стосуються періоду подання апеляційної скарги (2017р.), а тому апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України має бути залишена без руху.

Посилання Головного управління ДФС у Харківській області на постанови Вищого адміністративного Суду України від 27.10.2014р. у справі №826/3417/13-а. від 17.11.2015 № 826/17428/14 є не обґрунтованим. Дані судові рішення не є рішеннями які підпадають під застосування статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства, та такими що мають преюдиційне значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що при визначенні характеру адміністративного позову як майнового судам необхідно враховувати таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративним позовом майнового характеру є вимога щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень , безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, розмір ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, до апеляційної скарги повинно бути додано документ про сплату судового збору у розмірі 740 грн. 00 коп. (110 % від 640 грн. 00 коп.).

Отже, заявнику апеляційної скарги необхідно надати оригінал документу про сплату судового збору.

Зазначені недоліки апеляційної скарги мають бути усунені шляхом направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 740 грн. 00 коп. на реквізити: отримувач - УДКСУ у Основ'янському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст. 108, ч. 6 ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017р. по справі № 820/2141/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без руху.

Надати Головному управлінню ДФС у Харківській області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 740 грн. 00 коп. на реквізити: отримувач - УДКСУ у Основ'янському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173 протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Роз'яснити Головному управлінню ДФС у Харківській області, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя: (підпис) Григоров А.М.