Справа № 635/4301/17
Суддя: Юдін Є. О.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/4301/17
Провадження № 2-а/635/116/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року о 09 годині 42 хвилини

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Юдіна Є.О.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 9 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати дії інспектора 9 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАА №132385 від 26 липня 2017 року - протиправними. Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №132385 від 26 липня 2017 року протиправною та скасувати її.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 липня 2017 року він виконуючі свої трудові обовязки, керував автопоїздом, у складі сідельного тягача марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпречепом марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належать на праві власності ТОВ «САНОІЛ», направлявся на завантаження у м. Кременчук, для подальшого виконання міжнародного рейсу, попутно перевозив вантаж по маршруту с. Васищеве Харківської області м. Полтава. Того ж дня, на 452 км автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський, біля с. Нестеренки Харківського району Харківської області, автопоїзд під керуванням позивача було зупинено відповідачем. На вимогу відповідача предявити документи позивач надав: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також товарно-транспортну накладну. Позивач зазначає, що після перевірки документів, наданих ним, відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №132385 від 26 липня 2017 року, відповідно до якої позивач керуючи автомобілем не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24т заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР «Порушення вимог заборонних знаків», тим самив скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, в звязку з чим було прийнято рішення застосувати до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 265 грн. ОСОБА_2 вказує, що з діями відповідача не погоджується, вважає їх незаконними, а постанову безпідставною та протиправною посилаючись на те, що на ділянці автомобільної дороги, де відповідачем було зупинено транспортні засоби під керуванням позивача дійсно встановлено дорожній знак 3.15, який забороняє рух транспортних засобів, маса яких перевищує 24т. Однак, маса транспортних засобів з вантажем, під керуванням позивача, в момент їх зупинки та під час подальшого розгляду справи про адміністративне правопорушення, не перевищувала 24 т., що обєктивно підтверджувалось наявними у позивача документами, які були предявлені позивачу, зокрема: маса транспортного засобу «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САО №237289 становить 8430 кг, або 8,43 т; маса транспортного засобу марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО №237291 становить 7200 кг, або 7,2 т; маса брутто вантажу, згідно ТТН №Р835 від 25 липня 2017 року становить 7 т. Отже, маса транспортних засобів із вантажем під керуванням позивача становила 22,63 т., а тому дія дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24 т заборонено» на позивача не розповсюджувалася. Позивач вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, через те, що розгляд справи відбувся без повного і всебічного зясування відповідачем всіх обставин справи, а тому дії відповідача є протиправними та порушують права та законні інтереси позивача.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав.

Відповідно до ст. 128 КАС України у разі неприбуття в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови серії ЕАА № 132385 від 26 липня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором 1 батальйону 9 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_3, ОСОБА_2, 26 липня 2017 року о 12 годині 04 хвилини керуючи транспортним засобом марки DAF моделі FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 24т заборонено», сим порушив п.8.4 ПДР України. Зазначеною постановою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 265 гривень.

Суд вважає зазначену постанову необґрунтованою та протиправною, виходячи з наступного.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

КУпАП визначено форму та основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. В них мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків, потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів у їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

З оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що у ході розгляду зазначеної справи надавав пояснення притягуваний до відповідальності ОСОБА_2 та допитувались свідки, що розглядалися клопотання ОСОБА_2, заслуховувались його пояснення, досліджувалися інші докази.

Наведене також свідчить про суттєве порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача, з огляду чого, суд робить висновки, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем п.8.4 Правил дорожнього руху України.

В ході судового розгляду справи відповідачем жодним чином не спростовані доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, який, у свою чергу, будь-які порушення вимог п.8.4 б Правил дорожнього руху України зі свого боку заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що відповідачем жодним чином не доведено правомірність прийнятого ним рішення стосовно накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Окрім того, відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (ст. 77); порушення правил полювання (ч. 1 ст. 85); порушення правил рибальства (ч. 3 ст. 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (ст. 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (ч. 3 ст. 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (ч. 3 ст. 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (ст. 134); безквитковий проїзд (ст. 135); прояв неповаги до суду (ст. 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Така ж правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №К/800/37207/15.

Отже, з зазначеного вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 128, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 9 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 9 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАА №132385 від 26 липня 2017 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №132385 від 26 липня 2017 року, складену інспектором 1 батальйону 9 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Харківський районний суд Харківської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя Є.О.Юдін