Справа № 215/1454/17
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/1454/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,

за участю секретаря - Конопліної С.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 8 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Короля Єгора Ігоровича про визнання протиправними дії та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення; третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції Короля Єгора Ігоревича роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову серії АР №796680 від 01.04.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає дії інспектора протиправними, а постанову незаконною посилаючись на те, що мав при собі поліс обов'язкового страхування, який знаходився у бардачку його автомобіля, тому відразу на вимогу інспектора не зміг його надати. Пізніше позивач пред'явив інспектору поліс, але той зазначив, що вже склав постанову і сам її скасувати не може.

Ухвалою суду від 24.05.2017 р. до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та в своїх поясненнях підтвердив зміст позову.

Відповідач Король Є.І. у судове засідання не з'явився, подав заперечення проти позову, в яких послався на необґрунтованість заявлених позовних вимог, вважає, що постанова винесена законно і обґрунтовано, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи у судовому засіданні також заперечував проти позову, вважаючи її такою, що винесена законно і обґрунтовано, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, відеозапис, наданий відповідачем, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 01.04.2017 року інспектором винесено постанову серії АР №796680 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. (а.с.2).

Відповідно до змісту постанови, позивач, керував транспортним засобом CНЕVROLET LACETTI, номерний знак НОМЕР_1, 01.04.2017 р. о 13 год.50 хв. в м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, проспект Поштовий, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України. Але, позивач зазначає, що мав при собі поліс обов'язкового страхування, який знаходився у бардачку його автомобіля, тому відразу на вимогу інспектора не зміг його надати. Пізніше позивач пред'явив інспектору поліс, але той зазначив, що вже склав постанову і сам її скасувати не може. Тому, позивач вважає, що постанова інспектора прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є не обґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора патрульної поліції підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, здійсненому з боді-камери інспектора 01.04.2017 р., видно, що транспортний засіб CНЕVROLET LACETTI з державним номерним знаком НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.22 «Поворот праворуч заборонено» з додатковою табличкою 7.4.1 «Час дії, суботні, недільні та святкові дні», здійснивши поворот праворуч з перехрестя, де діє круговий рух, після чого даний транспортний засіб було зупинено.

Сторонами у справі даний факт зупинки та наявність правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, не заперечується та не спростовується.

З огляду на вищезазначене, відповідач правомірно вимагав від позивача пред'явити йому поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З аналізу наведених норм законодавства України слід дійти висновку, що працівники поліції мають право вимагати від водіїв пред'явлення необхідних документів, а водії, в свою чергу, на вимогу працівника національної поліції зобов'язані пред'являти поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, з дослідженого судом відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що відповідач підійшов до позивача, коли той порушив правила ПДР, здійснивши заборонений поворот праворуч, інспектор представився та повідомив позивачу, що він порушив вимоги дорожнього знаку «Поворот праворуч заборонено у суботні, недільні та святкові дні», після чого поросив надати водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Також на відеозапису чітко видно, як відповідач запропонував позивачу надати поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, на що останній надав поліцейському недійсний поліс, термін дії якого сплив у серпні 2016 року. На питання інспектора, чи є у позивача діючий поліс повідомив, що він є, але вірогідніше за все залишив його вдома. Крім того, позивач мав намір оформити зразу ж такий поліс. Також на записі мається пояснення позивача, що діючий поліс обов'язкового страхування, який в подальшому все ж пред'явив позивач, знаходився в авто. Крім того, на відеозапису видно, що ще в процесі складання постанови позивач пред'явив діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Проте відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач керував транспортним засобом, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи те, що позивач дійсно спершу не надав на місці зупинки транспортного засобу поліса, а лише повідомив про те, що він можливо забув даний документ вдома, але потім все ж знайшов в автомобілі діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред'явив його інспектору, то вказане свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без поліса.

Отже, враховуючи обов'язок водіїв виконувати вимоги п. п. 2.1 ґ, 2.4 а ПДР України, зокрема того, що водій повинен мати при собі відповідні підтверджуючі документи та пред'явити їх для перевірки, тому слід дійти висновку, що дії інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є неправомірними.

Згідно зі ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 01.04.2017 р. у вихідний день він разом із позивачем їхали в автомобілі останнього на художню виставку. Коли звернули на пр-кт Поштовий у м. Кривому Розі, автомобіль позивача зупинив поліцейський і повідомив, що у вихідний день тут їздити не можна. Потім він попросив пред'явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та страховий поліс. Позивач одразу надав поліцейському ці документи, проте виявилось, що поліс прострочений. Потім позивач через хвилювання не зміг зразу згадати чи є в нього діючий поліс. Уже після того, як поліцейський почав складати протокол, позивач у бардачку автомобіля знайшов діючий поліс. При цьому свідок запевнив, що поліс дійсно знаходився в автомобілі, його ніхто позивачу не привозив. В матеріалах справи знаходиться копія полісу № АЕ/9896184 зі строком дії від 30.08.2016 р. до 29.08.2017 р., включно (а.с.3).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних було недостатньо для встановлення наявності адміністративного правопорушення, вини ОСОБА_1, а тому у суду наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому суд також враховує, що відповідач не довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

На підставі вищенаведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

На підставі ч.1 ст.126, ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись ст. ст. 6, 10, 86, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 8 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Короля Єгора Ігоровича про визнання протиправними дії та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення; третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 796680 від 01.04.2017 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: