Справа № 463/3637/17
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

у адміністративній справі

21 липня 2017 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Управління Соціального захисту Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною бездіяльність останнього щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком виходячи з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження в даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно розяснень, наданих в п. 3 Постанови Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», при вирішення питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 15 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

На основі аналізу ст. 15 ЦПК України, ст. 17 КАС України Верховний Суд України в складі судових палат у цивільних та адміністративних справах під час розгляду цивільної справи № 6-2554цс16 сформулював правову позицію від 14.12.2016р., згідно з якою розяснив, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення субєктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Під час розгляду іншої справи № 1094цс17 Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017р. зазначив, що характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

У цій справі, предметом якої було стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік за шкоду, заподіяну здоровю під час ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що передбачено частиною четвертою статті 48 Закону України «Про статус то соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Верховний Суд України скасував судові рішення судів попередніх інстанції, вказавши, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у звязку з невиплатою щорічною допомоги на оздоровлення, як зазначав позивач, йому завдано шкоди, тобто порушене право цивільне.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 172 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Натомість, як стверджує позивач, відповідач зобовязаний був здійснити виплату такої допомоги відповідно до положень цього Закону в редакції від 25.12.1998р. у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, оскільки в іншому випадку звужується обсяг передбачених Конституцією та Законами України його прав на соціальний захист учасника бойових дій, тобто має місце порушення приватноправового інтересу позивача, що відносить даний спір до категорії цивільного судочинства, який за правилами адміністративного судочинства розглядатись не може.

Відповідач в свою чергу, в силу вимог ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснює лише виплату коштів в розмірі, передбаченому Законом і не здійснює владних управлінських функцій, внаслідок чого сторони в даному адміністративному спорі ще до його виникнення не перебувають у відносинах вертикального підпорядкування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Личаківського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Управління Соціального захисту Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського адміністративного апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.