Справа № 355/668/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 серпня 2017 року м. Київ К/800/27691/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області №182 від 21 квітня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язати відповідача призначити пенсію на підставі статті 55 частини 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення, тобто з 24 січня 2017 року.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року, позов задоволено: визнано протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 розміру пенсії на підставі статті 55 частини 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнано незаконним рішення Управління від 21.04.2017 року №182; зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі статті 55 частини 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення, тобто з 24.01.2017 року.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Судоми встановлено, що позивач до 1986 року проживав в с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області.

У квітні 1986 року позивач отримав повістку про призов до лав Радянської армії.

26 квітня 1986 року позивачу в м. Чорнобиль було вручено військовий квиток НОМЕР_1 та цього ж дня о 00 годин 23 хвилини стався вибух 4-го реактора Чорнобильської АЕС.

27 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої ним було додано посвідчення серії НОМЕР_2 та довідку від 12 січня 2017 року № 14, видану Ярешківською сільською радою, якою підтверджено факт проживання позивача в с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області до призову в армію 29 квітня 1986 року.

Управлінням було прийнято рішення № 182 від 21 квітня 2017 року про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).

Відповідно до пункту 2 статті 55 вказаного Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» потерпілим від Чорнобильської катастрофи евакуйованим з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році на 10 років.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення, зокрема, с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Такі документи, як довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є лише підставою для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Тобто, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене та те, що статус позивача як особи, евакуйованої із зони відчуження підтверджується відповідним посвідченням, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо протиправності відмови та рішення, прийнятого відповідачем, у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за частиною 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник