Справа № 751/1944/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/1944/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ченцова С.М.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненка Єгора Валерійовича на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненка Єгора Валерійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненка Єгора Валерійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненко Єгор Валерійович подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова скасувати та ухвалити у справі нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненко Єгором Валерійовичем прийнято постанову серія АР, №072415 у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_3 за ст. 122 КпАП України, а саме за те, що останній, керуючи транспортним засобом Шкода 25.03.2017 року о 09 годині 15 хвилин по пр. Перемоги, 45 у м. Чернігові, здійснив зупинку ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що інспектор не вимірював відстань від знаку, тоді як судом встановлено, що автомобіль позивача зупинився за автобусною зупинкою в зв'язку з поломкою автомобіля, не створивши при цьому будь-яких перешкод для нормального режиму громадського транспорту.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.15.9 "е" Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Виходячи з вимог п 15.9 ПДР зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, тощо

Отже, чинні ПДР чітко визначають в яких місцях забороняється зупинка автотранспорту, в т.ч. і ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач не оспорює той факт, що здійснив зупинку в зоні дії відповідного знаку, проте зазначив, що така зупинка була вимушеною через технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно п. 15 .1. ПДР України "Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі". Проте за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). п. 15.2 ПДР України

У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом. Ставити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів.

Отже, згідно з Правилами дорожнього руху, короткочасна стоянка чи зупинка не допускається ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів громадського транспорту в спеціально обладнаних для нього місцях.

Відсутність замірів працівника патрульної поліції щодо місця зупинки автомобіля під керуванням позивача від місця висадки громадського транспорту колегія суддів вважає ніяким чином не впливає на сам факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху. Крім того, проведення таких замірів не передбачено ні ПДР, ні іншими закономи та нормативно -правовими актами України.

Посилання позивача на ту обставину, що автомобіль він зупинив із-за технічної несправності, коллегія суддів не бере до уваги, оскільки відсутні докази, того, що позивач не мав змоги виконати вимоги п.15.9 «е» та здійснити зупинку автомоблія за межами посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідно з п.1.10 ПДР вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкод для руху.

Як зазначив в апеляційній скарзі апелянт, позивач повідомив під час оформлення постанови, що мала місце поломка термостату, проте, на думку інспектора, така поломка не призводить до миттєвої зупинки руху автомобіля.

Отже, колегія суддів вважає, що позивач повинен був вжити всіх визначених ПДР дій зупинки транспортного засобу у зв'язку з його технічною несправністю у відповідності до Правил дорожнього руху.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі . Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Відповідно до п. 4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 10 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи постанову про притягнення позивача до відповідальності за порушення ПДР, інспектор патрульної поліції діяв в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства України та у спосіб, визначений законом.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушень працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст.1 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Так, зазначена норма Закону визначає, що суд адміністративної юрисдикції може визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та скасувати його.

Статтею 157 КАС України визначено підстави для закриття провадження у справі. Проте зазначена норма стосується підстав для закриття провадження у справі, які розглядаються у порядку КАС України, а не відповідно до Кодексу про адміністративні правопорушення.

Закриття провадження у справі, яка розглядалась за іншим процесуальним Законом чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні даної вимоги, проте не обґрунтував свій висновок в мотивувальній частині, проте, дана обставина не тягне за собою по суті правильного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, а тому в цій частині постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті постанова суду залишається без змін.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гуриненка Єгора Валерійовича задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти №1 БУПП у м. Чернігові Гуриненка Єгора Валерійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.