Справа № 2-а-941/10
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2010-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-941/10
Провадження № 2-а-941/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2010 р. м. Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М. при секретарі Маріновій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України в особі Харківського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити кошти,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.07.2009 звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що її зареєстровано в центрі зайнятості як безробітну з 22.02.2009 р. Виплата допомоги по безробіттю почалася нараховуватися їй як особі, яка звільнилася «за угодою сторін» п.1 ст. 36 КзпП України, з 25.05.2009 р., як то передбачено ст. 23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції закону від 25.12.2008 р., тобто з 91- го календарного дня. Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 р. зміни внесені Законом України від 25.12.2008 р. в ст.23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визнані неконституційними. Таким чином, позивач вважає, що з 28.04.2009 р. положення закону про призначення допомоги по безробіттю з 91-го дня від надання статусу безробітного втратили чинність, в звязку з чим, відповідач повинен був здійснити перерахунок допомоги по безробіттю за період з 29.04.2009 р. до 25.05.2009 р. Але такого перерахунку відповідач не здійснив, тому вона просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплатити недоплачену суму у розмірі 562 грн.90 коп.

Крім того, позивач просить визнати противоправними дії відповідача в частині скорочення виплати їй суми по безробіттю через недотримання нею рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. Вважає, що той факт, що вона не зявилася до інспектора у встановлений день не є порушенням з її боку рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, в звязку з чим, відповідач незаконно скоротив виплату допомоги та зняв її за 3 місяці з 02.06.2009 р. до 22.09.2009 р. у сумі 1756 грн.50 коп. Просить зобовязати відповідача виплатити допомогу по безробіттю за період з 22.06.2009 р. до 22.09.2009 р. у сумі 1756 грн. 50 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила приєднати до матеріалів справи письмові заперечення, і в задоволенні позову відмовити так як дії відповідача цілком відповідають вимогам діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши документи, приєднані до матеріалів справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 15.02.2009 р. звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості.

Відповідно до наказу Харківського міського центру зайнятості від 24.02.2009 р ОСОБА_1 було надано статус безробітного і відповідно до п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 р. № 307, призначена виплата допомоги по безробіттю, як застрахованій особі, залежно від страхового стажу від 6 до 10 років - 60 % середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру.

Згідно ч.З ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 р. №1533-111 в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової кризи на сферу зайнятості населення" від 25 грудня 2008 р. №799Л/І (далі Закон) допомога по безробіттю особам, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін,

призначається відповідно до цього Закону, і її виплата починається з 91-го календарного дня. Відповідно до п. 1 ч.5 ст. 35 Закону передбачено, що тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується строком на 90 календарних днів, у разі звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін.

ОСОБА_1 звільнена з займаної посади юрисконсульта товариства з обмеженою відповідальністю «АС Капітал Менеджмент» 13.02.2009 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

Наказом Харківського міськрайонного центру зайнятості №НТ090224 від 24.02.2009 року гр. ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із звільненням з останнього місця роботи за угодою сторін відповідно до пп. 1 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.1 п. 5.3 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк 90 календарних днів з 24.02.2009 року по 24.05.2009 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2009 року №9-рп/2009, положення ч.З ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 р. №1533-111 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової кризи на сферу зайнятості населення" від 25 грудня 2008 р. №799-//І, визнані неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 28 квітня 2009 року.

Враховуючи вищевикладене, особам, звільненим з останнього місця роботи за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), яким статус безробітного надано починаючи з 28 квітня поточного року, допомога по безробіттю виплачується у порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції, що діяла до внесення в нього змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25 грудня 2008 року №799-УІ.

Позивачу статус безробітного наданий з 24.04.2009 р., тобто до ухвалення рішення Конституційним судом України, в звязку з чим, у відповідача не було підстав застосовувати інші положення закону, ніж ті, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.З ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання противоправними дій відповідача по нездійсненню перерахунку допомоги по безробіттю з 28.04.2009 р. до 25.05.2009 р. у сумі 562 грн. 90 коп.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до п.5 ч.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації ОСОБА_1 скорочено на строк до 90 календарних днів (з 30.06.2009р. по 26.09.2009р.) у зв'язку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Пунктом 13 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 14.02.2007 року №219, передбачено, що громадяни, зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і безробітні, повинні відповідно до письмових рекомендацій працівників державної служби зайнятості сприяти своєму працевлаштуванню, відвідувати центр зайнятості у визначений і погоджений з ними час, з пред'явленням при кожному відвідуванні паспорта і трудової книжки, брати участь у семінарах, інших масових заходах, що проводяться державною службою зайнятості з метою надання допомоги громадянам у пошуку підходящої роботи і роботодавцям у доборі працівників. При цьому періодичність відвідування центру зайнятості зазначеними особами визначається з урахуванням ситуації на ринку праці, наявності підходящої роботи та місця проживання громадянина, але не рідше ніж один раз на ЗО календарних днів. Працівник центру зайнятості ознайомлює громадянина з письмовими рекомендаціями з працевлаштування, після чого громадянин ставить свій підпис у картці.

ОСОБА_1 Т О. була ознайомлена з письмовими рекомендаціями працівника центру зайнятості та не з'явилась у вказаний час відвідування (ЗО.Об.2009р. о 15 год. ЗО хв. ), що підтверджується її підписом у додатку № 1 до персональної карти безробітного та визнається позивачем в судовому засіданні. Крім того, позивач пояснила, що поважності причин неявки вона не має, вважає, що таке порушення не є недотриманням рекомендацій і не може бути підставою для скорочення виплат.

Суд вважає, що неявка позивача без поважних причин у встановлений та погоджений з нею час і день відвідування є недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню і відповідач діяв правомірно при скороченні виплат по безробіттю за вказаний період часу.

В звязку з чим відсутні підстави для визнання дій відповідача противоправними за період з 30.06.2009 р. до 26.09.2009 р. та зобовязання його до перерахунку та виплати суми у розмірі 1756 грн.50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 94, 162, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду

загальнообовязкового державного соціального страхування України в особі Харківського

міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити кошти

відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про

апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня

проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160

КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду

подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про

апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої

інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя