Справа № 805/1646/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Толстолуцька М.М.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №805/1646/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника позивача Колбаєва О.В., представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 805/1646/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн., -

ВСТАНОВИВ :

12 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 вересня 2016 року подав до податкового органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань, оскільки згідно з положеннями Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" підприємство було звільнено від плати за землю. Однак, листом від 24 жовтня 2016 року № 8581/10/05-33-17 відповідач надіслав на адресу позивача вимогу щодо сплати суми податкового боргу (пені) у розмірі 106 010, 44 грн. Позивач вважає вимогу відповідача про нарахування пені такою, що не відповідає фактичним обставинам та діючому законодавству з огляду на те, що відсутня основна підстава для її нарахування - несплачене грошове зобов'язання. Окрім того, зазначає, що оскаржувана вимога відповідачем винесена неправомірно не тільки за суттю, але й за формою, оскільки відповідно до вимог пункту 58.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) нарахування пені має здійснюватися шляхом надіслання податкового повідомлення-рішення. Просив суд визнати протиправним та скасувати нарахування пені з орендної плати з оренди за землю у розмірі 106 010, 44 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 24.10.2016 року № 8581/10/05-33-17. Просив позов задовольнити.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 805/1646/17-а позов задоволено частково. Визнано протиправним нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 24 жовтня 2016 року № 8581/10/05-33-17. Скасовано нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме підпунктів 14.1.39, 14.1.162, 14.1.152, 14.1.156, 14.1.162, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.4, п. 16.1 ст. 16, п. 31.1 ст. 31, п. 36.1 ст. 36, п. 113.3 ст. 113, пп. 129.1.1 п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129, п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, що призвело до ухвалення незаконної постанови про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності ухваленої судом першої інстанції постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" зареєстровано як юридична особа, юридична адреса: 83077, Донецька область, місто Донецьк, вул. Артемівська, буд. 379, включено до ЄДРПОУ за № 34209628 та перебуває на обліку у Волноваській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник орендної плати за землю. Судом встановлено та не є спірним, що позивач здійснює господарську діяльність на території с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області.

Відповідач - Волноваська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

28 вересня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" подало до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань.

Встановлено, що 18 жовтня 2016 року позивач звернувся до податкового органу із заявою за формою згідно додатку 2 до Порядку видачі довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів (пункт 3), затвердженого наказом Міндоходів від 10 жовтня 2013 року № 567, в якій просив видати довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів.

У відповідь листом від 24 жовтня 2016 року вих. № 8581/10/05-33-17 Волноваська об'єднана державна податкова інспекції ГУ ДФС у Донецькій області повідомила, що станом на 24.10.2016 по підприємству ТОВ "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" згідно карток особових рахунків, що контролюються Волноваською ОДПІ, обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб в сумі 106 010,44 грн. (сума пені) та повідомили про реквізити для зарахування суми податкового боргу.

Не погодившись з вимогою Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області щодо сплати податкового боргу, підприємство звернулось до суду з позовною заявою у якій просив суд визнати протиправним та скасувати нарахування пені з орендної плати з оренди за землю у розмірі 106 010, 44 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 24.10.2016 року № 8581/10/05-33-17

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку

Згідно із п. 54.1. ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України, платник податків повинен самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Тобто, на позивача у справі покладений обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в визначеному порядку і встановлені строки.

09 січня 2014 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію № з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 118 932,56 грн. Розмір щомісячних платежів орендної плати за період з січня по березень 2014 року включно становив 34 640,55 грн., за квітень 2014 року - 15 010,91 грн.

У подальшому, 28 вересня 2016 року позивач подав до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань у загальному розмірі 519 192,60 грн.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669).

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 6 Закону № 1669 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалось під час проведення антитерористичної операції звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

30 жовтня 2014 року на виконання Закону № 1669 Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження за № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція". Відповідно до Додатку до Розпорядження с. Дмитрівка (Дмитрівська сільська рада) Волноваського району внесено до переліку населених пунктів, на які поширюється дія Закону №1669.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Пунктом 3 даного Розпорядження визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Згідно з додатком до зазначеного Розпорядження Кабінету Міністрів України до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція віднесено с. Дмитрівка.

Розпорядженням голови Донецької обласної Державної адміністрації від 25.12.2009 № 672 "Про передачу земельних ділянок в оренду ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДМИТРІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР - АСТОР" позивачу передано земельні ділянки під розміщення Дмитрівського гранітного кар'єру, відвалу розкривних порід, під'їзної та технологічної автодоріг в довгострокову оренду строком на 20 років на території Дмитрівської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів загальною площею 43,7789 га /арк. справи 109/.

Розпорядженням голови Донецької обласної Державної адміністрації від 25.12.2009 № 673 "Про передачу земельних ділянок в оренду ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДМИТРІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР - АСТОР" позивачу передано земельні ділянки під будівництво технологічних об'єктів по видобуванню і переробці гранітів в довгострокову оренду строком на 20 років на території Дмитрівської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів загальною площею 10,5317 га /арк. справи 110/.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області на підставі Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 25.12.2009 №№ 672, 673 (відповідно) були укладені договори оренди земельної ділянки від 01 листопада 2012 року № 583 та від 01 листопада 2012 року № 584 /арк. справи 52-61/. Факт передачі земельних ділянок підтверджується відповідними Актами приймання передачі земельної ділянки від 05 грудня 2012 року /арк. справи 113-114/.

Таким чином, на позивача поширювались положення статті 6 Закону № 1669 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та протягом 2014-2015 підприємство звільнялось від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Настання обставин непереборної сили Товариству з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області засвідчені сертифікатом (висновком) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України від 11 серпня 2014 року № 2281/05-4, з 14 квітня 2014 року щодо дотримання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів /арк. справи 84/.

Окрім того, факт звільнення від плати за землю підтверджено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року по справі № 808/8174/14 /арк.справи81-83/.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" від 17 травня 2016 року № 1365-VIII були внесені зміни до статті 6 Закону № 1669, якою звільнили суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно частиною четвертою статті 4 Закону № 1669 перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області не входить.

Тобто, з 08.06.2016року (набрання чинності Закону від 17.05.2016 року № 1365-VIII) позивач набуває обов'язку щодо сплати орендної плати за земельні ділянки, що розташовані у с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області.

Встановлено та не спростовується відповідачем, що платіжним дорученням від 12 жовтня 2016 року позивачем було сплачено податкове зобов'язання з плати за землю за квітень 2014 року у розмірі 15 010,91 грн. /арк. справи 120/. Відповідна сплата підтверджується також даними зі зворотнього боку інтегрованої картки платника податків, наявними в матеріалах справи /арк. справи 41 /.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо правомірності нарахування пені за погашення податкового боргу шляхом подання уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2014, 2015роки, оскільки в даному випадку контролюючий орган не вірно трактує поняття "погашення податкового боргу", використовуючи визначення платником податків грошового зобов'язання, яке може бути як зменшено так і збільшено уточнюючою податковою звітністю, як зменшення абсолютного значення суми боргу.

Так, згідно п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується:

- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;

- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавцем не передбачено в якості кінцевого терміну нарахування пені - подання уточнюючої податкової звітності, якою платник самостійно визначає грошові зобов'язання, які в подальшому і рахуються контролюючим органом в якості узгоджених податкових зобов'язань з цього податку (збору).

Як було встановлено раніше, задекларовані позивачем зобов'язання з орендної плати за землю, з урахуванням уточнюючої податкової декларації, за квітень 2014 року в розмірі 15010,91 грн. були погашені 12.10.2016 року, тобто з порушенням граничного строку сплати податкового зобов'язання, у зв'язку з чим контролюючим органом на підставі ст.129 Податкового кодексу України було нараховано позивачу пеню. Факт порушення граничного строку сплати податкового зобов'язання позивачем не оскаржується. Проте, згідно наведеного позивачем розрахунку, сума пені, що підлягала нарахуванню контролюючим органом мала скласти 18 013,09 грн. /арк. справи 134-135/.

Не можна погодитись з твердженням позивача що нарахування пені має здійснюватись шляхом надсилання податкового повідомлення-рішення, оскільки формування податкового повідомлення-рішення саме на суми пені Податковим кодексом не передбачено і вона нараховується в автоматичному режимі в інтегрованій картці платника податків про що податковий орган повідомляє платника податків без формування окремого документу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірність нарахування пені на загальну суму 106 010, 44 грн. та позивачем надано обґрунтований розрахунок пені на суму 18 013,09 грн., позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій відповідача та скасування нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн. (106 010, 44 грн. - 18 013,09 грн.).

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 805/1646/17-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 805/1646/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор" до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн.- залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 14 серпня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок