Справа № 804/747/17
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 р. о 11 год. 20 хв. Справа № 804/747/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України:
2) несвоєчасній відправці постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2016 року ВП №51826942;
- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по:
1) не проведенню перевірки виконання судового рішення станом на 8.08.2016 року;
2) невинесенню постанови про накладення на боржника штрафу (300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) станом на 8.08.2016 року;
3) непрведенню перевірки виконання судового рішення станом на 11 серпня 2016 року;
4) не надісланню органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених Зоконом України «Про виконавче провадження»;
5) ненаправленню стягувачу (позивачу) документів виконавчого провадження.
- зобовязати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати органу досудового розслідування Печерському УП ГУНП в м. Києві повідомлення про вчинення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України та вжити заходів примусового виконання рішення;
- надіслати ОСОБА_5 документи виконавчого провадження.
Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення на адміністративний позов, зазначивши, що державний виконавець при виконанні виконавчого провадження ВП №51826942 діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини 6 вказаної норми.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
3 серпня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено на адресу позивача 11.08.2016 року, що підтверджується копією конверта, яка надана позивачем до матеріалів справи (а.с.11).
12 жовтня 2016 року позивачем на адресу начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 направлено скаргу на дії та бездіяльність головного державного виконавця Нідченка Д.Є., яку отримано відповідачем 17 жовтня 2016 року (а.с.13-14).
24 листопада 2016 року ОСОБА_4 направила на адресу відповідача клопотання про повідомлення результатів розгляду вищевказаної скарги, яку отримано адресатом 29.11.2016 року (а.с.15-16).
Поряд із цим, 24 листопада 2016 року ОСОБА_4 направила до Міністерства юстиції України скаргу на бездіяльність заступника начальника Департаментку начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 та головного державного виконавця Нідченка Д.Є., яку отримано адресатом 29 листопада 2016 року (а.с.17-18).
Поряд із цим, з матеріалів виконавчого провадження №51826942 судом встановлено, що 3 серпня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51826942, відповідно до якої виконавчий документ поданий 02.08.2016 року (а.с. 88).
У матеріалах вказаного виконавчого провадженя знаходить супровідний лист від 03.08.2016 року про направлення на адресу сторін виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.98).
25 жовтня 2016 року державним виконавцем Нідченком Д.Є. на адресу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку направлена Вимога державного виконавця в порядку статей 18,63,65,75 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.93-94).
26 грудня 2016 року державним виконавцем Нідченком Д.Є. за повторне невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №51826942 на боржника накладено у сумі 10 200,00 грн. (а.с.100-101).
31 січня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на адресу Головного управління Національної поліції у місті Києві направлено Повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення вих. №51826942/20.1/4 (а.с.102-104).
Водночас, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51826942 від 31.01.2017 року на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.106-107).
Вирішуючи заявлений до розгляду в даному провадженні спір по суті, колегія суддів виходить із наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, нормами Законами України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV та від 02.06.2016 року № 1404-VIII, Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, із змінами та доповненнями, Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.
Згідно з приписами статті 14 Конститції Уркаїни Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
5 жовтня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, пунктом 7 розділу ХІІІ передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII встановлено обовязок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 2.8 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 із змінами та доповненнями встановлюється, що зареєстровані в установленому порядку документи розглядаються керівником Відділу не пізніше наступного робочого дня з дня надходження кореспонденції до Відділу, а документи за рішеннями, що підлягають негайному виконанню, - в день їх надходження.
Після накладення резолюції керівником Відділу документи повертаються діловоду для внесення необхідної інформації до реєстраційних та (або) облікових журналів, у необхідних випадках - для оформлення документів в обкладинку, та не пізніше наступного робочого дня з дня накладення резолюції передаються виконавцям до виконання або на ознайомлення.
Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (тут і далі в редакції, яка діяла на початок здійснення виконавчих дій) встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
За приписами пункту 3.6. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби передавання документів про відкриття виконавчого провадження державному виконавцеві здійснюється діловодом під підпис у Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві.
Вирішуючи по суті позовну вимогу про визнання неправомірними дій відповідача щодо несвоєчасної передачі заяви про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем під час судового розгляду не спростовано доводів позивача щодо непередачі державному виконавцю заяви позивача від 04.07.2017 року в строки, які передбачені пунктом 2.8 вищенаведеного порядку та не надано до суду доказів, на підтвердження належного виконання зазначених приписів законодавства (витяг із Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві тощо).
Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню.
Щодо несвоєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2016 року ВП №51826942, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
Пункт 3.12. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби встановлює, виконавчі документи для відправлення передаються державним виконавцем діловоду під підпис в Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві.
З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена позивачу засобами поштового звязку 11 серпня 2016 року, у звязку з чим суд доходить висновку, що відповідачем в порушення приписів частини 5 статті 25 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV було направлено вказану постанову через 8 днів після її винесення.
Приписами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
В той же час, стаття 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлює строки розгляду звернень громадян, вимогами якої передбачено звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Поряд із цим, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_4 від 24.11.2016 року про надання інформації щодо розгляду скарги отримана Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 29 листопада 2016 року, а відповідь на адресу позивача направлено лише 11 січня 2017 року листом від 26.12.2016 року №376-0-33-16/20.1/4, тобто з порушенням відповідачем місячного строку її розгляду.
Розглядаючи заявлені позовні вимоги щодо неправомірною бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по непроведенню перевірки виконання судового рішення станом на 08.08.2016 року, невинесенню постанови про накладення на боржника штрафу (300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) станом на 08.08.2016 року; непрведенню перевірки виконання судового рішення станом на 11.08.2016 року; ненадісланню органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», суд звертає увагу на таке.
Пунктом 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.
Пунктами 2 та 3 вказаної статті передбачає, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.
У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.
Поряд із цим, стаття 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII визначає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За приписами частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 4 цієї ж статті виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строки перевірки виконання виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення, що підлягає негайному виконанню, а також винесення постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення, з огляду на те, що вимога державного виконавця щодо виконання рішення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку датована лише 25.10.2016 року за вих.№51826942/20.1/4 та у матеріалах виконавчого провадження №51826942 наявна постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100 грн. від 25.10.2016 року, тобто вони винесені більше ніж через два місяці після відкриття виконавчого провадження, а отже з порушенням строків встановленим чинним законодавством України.

В той же час, з матеріалів виконавчого провадження №51826942 судом встановлено, що за повторне невиконання рішення суду 29 грудня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесена постанова про накладення штрафу на боржника ВП №51826942 у розмірі 10 200,00 грн.

Таким чином суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності щодо невинесення постанови про накладення на боржника штрафу станом на 8 серпня 2016 року.

Повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення на адресу Головного управління Національної поліції у місті Києві відповідачем направлено лише 31 січня 2017 року за вих. №51826942/20.1/4, у звязку з чим колегія суддів доходить висновку, що заявлена позивачем вимога щодо визнання протиправними бездіяльності щодо ненадіслання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підлягає частковому задоволенню в частині порушення строків направлення такого повідомлення.

Щодо ненаправлення позивачу документів виконавчого провадження №51826942, суд звертає увагу, що відповідачем під час судового розгляду не спростовано доводів позивача та надано жодних належних доказів своєчасного направлення (реєстрів вихідної кореспонденції, повідомлень про отримання поштових відправлень, тощо) на адресу ОСОБА_4 документів, прийнятих у рамках вказаного виконавчого провадження, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити заявлену вимогу позивача.

Вирішуючи по суті позовні вимоги щодо зобовязання відповідача надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку кримінального правопорушення та надіслати ОСОБА_5 документи виконавчого провадження, суд також звертає увагу на те, що відповідачем не надано до суду належних доказів направлення позивачу документів по виконавчому провадженню, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязання направити на адресу позивача документи по виконавчому провадженню.

При цьому, суд зазначає, що задовольняючи позовну вимогу про зобовязання направити на адресу позивача документи по виконавчому провадженню суд діє у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та приймає рішення, яке гарантує дотримання і захист прав, свобод позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ухвала Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2015 року у справі №К/800/48284/13).

В той же час, суд звертає увагу, що відповідачем 31 січня 2017 року за вих.№51826942/20.1/4 на адресу Головного управління Національної поліції у м.Києві направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, у звязку з чим відсутні підстави для зобовязання відповідача направити таке повідомлення.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

З урахуванням викладеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, колегія суддів дійшла висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків передачі заяви про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом у справі №804/15467/15, виданим 30.06.2016 року, яке підлягає негайному виконанню, державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2016 року ВП №51826942.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків направлення ОСОБА_4 відповіді №П-30445/20.1/4 від 18.12.2016 року щодо результатів розгляду скарги ОСОБА_4 від 12.10.2016 року.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків направлення ОСОБА_4 відповіді №37619-0-33-16/20.1/4 від 26.12.2016 року щодо результатів розгляду заява ОСОБА_4 від 24.11.2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо непроведення перевірки виконання судового рішення станом на 8 серпня 2016 року та станом на 11 серпня 2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невинесення постанови про накладення на боржника штрафу (300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) станом на 8 серпня 2016 року.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків надіслання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо ненаправлення ОСОБА_4 документів виконавчого провадження №51826942.

Зобовязати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати ОСОБА_5 документи виконавчого провадження №51826942.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3