Справа № 812/280/17
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/280/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання Бутенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз, у якому позивач зазначив, що він є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом, а тому має обовязок подання до податкового органу розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом.

Податковий розрахунок рентної плати за користування радіочастотним ресурсом за серпень 2014 року позивачу необхідно було подати до 20.09.2014, однак, через захоплення невідомими збройними формуваннями м. Луганська, проведення на території Луганської області антитерористичної операції та настання у звязку з цим для позивача форс-мажорних обставин, позивачем зазначений обовязок своєчасно не було виконано. Фактично розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом за серпень 2014 року товариство змогло подати лише після перереєстрації на підконтрольній українській владі території, а саме 26.03.2015. При цьому, позивачем 19.12.2014, у відповідності до вимог ст. 102 Податкового кодексу України направлено до податкового органу заяву щодо продовження граничних термінів подання податкової звітності. Також, позивачем отримано сертифікат Торгово-промислової палати України про підтвердження настання для ПАТ Луганськтепловоз обставин непереборної сили, який також надано до податкового органу.

Незважаючи на вказане відповідачем у жовтні 2016 року проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року та встановлено несвоєчасність подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року, що стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.11.2016 про нарахування штрафу у сумі 1020,00 грн.

З посиланнями на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", ст. 102 Податкового кодексу України позивач вважав, що виконав всі умови, встановлені чинним законодавством для продовження строку подання звітності, у звязку з чим відповідач незаконно здійснив нарахування штрафних санкцій.

У зв'язку із зазначеним просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.11.2016 форми ПС, яким за платежем Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України № 13060000 про нарахування штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що СДПІ у м. Луганську проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року. На підставі акту перевірки від 31.10.2016 № 83/28-05-40/05763797 прийнято рішення про застосування до ПАТ Луганськтепловоз штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності. По суті спору зазначив, що надані позивачем сертифікати Торгово-промислової палати України № 1477, № 1478 від 11 листопада 2014 року не відповідають Регламенту Торгово-промислової палати України, оскільки не містять посилання продовження граничних строків для подання конкретних податкових декларацій та за які періоди (а.с. 90-92).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд встановив таке.

Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство Луганськтепловоз зареєстровано в якості юридичної особи (і.к. 05763797) та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з 23.06.2015 місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б ( а.с. 9-20.).

До вересня 2016 року ПАТ Луганськтепловоз перебувало на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ у м. Луганську)

Вказані обставини визнано представниками сторін та підтверджуються матеріалами справи.

Сертифікатом (висновком) № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4) відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству Луганськтепловоз (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності, а також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 36).

19.12.2014 ПАТ Луганськтепловоз направлено керівнику комісії з реорганізації Податкової служби Міжрегіонального головного управління Міндоходів центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяву про продовження граничних строків подання податкового розрахунку за збір за користування радіочастотними ресурсом України. Заява обґрунтована тим, що ПАТ Луганськтепловоз знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, тобто, на території проведення антитерористичної операції, у звязку з чим для заявника настали форс-мажорні обставини, настання яких підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України від 11.11.2014, копію сертифікату додано до заяви (а.с. 44).

У відповіді Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.01.2017 на вищевказану заяву позивачу розяснено порядок застосування п. 102.6 статті 102 Податкового кодексу України та інших норм чинного законодавства та вказано, що у звязку з тим, що порушене позивачем питання потребує більш детального розгляду направлено запит до ДФС України щодо надання розяснень, після отримання яких буде надано додаткову відповідь (а.с. 40).

Листом від 27.01.2015 позивач повідомив СДПІ у м. Луганську про те, що ним раніше подавались до Центрального офісу з обслуговування великих платників заяви про продовження граничних термінів подання податкової звітності через настання обставин непереборної сили, у тому числі і щодо подання податкового розрахунку збіру за користування радіочастотними ресурсом України, однак, відповіді не отримано, у звязку з чим заявник просив повторно надати відповіді на перелічені звернення (а.с. 43)

У заяві від 05.03.2015 до СДПІ у м. Луганську позивач повідомив податковий орган про свої попередні звернення, у тому числі про направлення 19.12.2014 заяви про продовження граничних строків подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України та просив прийняти рішення за зазначеними у листі заявами (а.с. 38-39).

Листом від 17.03.2015 за № 696/10/28-05-19 СДПІ у м. Луганську надано відповідь ПАТ Луганськтепловоз на попередні звернення, у якій, зокрема зазначено, що згідно п. 8 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1044, Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", питання щодо поширення на ПАТ Луганськтепловоз дії п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України та продовження граничного строку для подання податкової звітності може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непереборної сили, у разі подання заяви та документального підтвердження відповідно до Порядку (а.с. 41-42).

Фактично податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року ПАТ Луганськтепловоз подано до СДПІ у м. Луганську лише 26.03.2015 при граничному терміні подання 20.09.2014, що підтверджено квитанціями про прийняття електронної звітності (а.с. 66-67)

У жовтні 2016 року СДПІ у м. Луганську проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ Луганськтепловоз у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року, результати якої оформлено актом від 31.10.2016 № 83/28-05-40/05763797, яким встановлено несвоєчасне подання розрахунку збору за користування радіочастотними ресурсом України за серпень 2014 року, відповідальність платника передбачена абз. 2 п. 120.1 ст. 120 розділу II Податкового кодексу України, а саме платником вчинено ті самі дії, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 31.10.2016 № НОМЕР_2, складеним на підставі акту камеральної перевірки даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України ПАТ Луганськтепловоз за липень 2014 року № 37/28-05-40/05763797 (а.с. 22-24).

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми ПС № НОМЕР_1 від 14.11.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 грн (а.с. 21).

У даній справі між сторонами відсутні розбіжності щодо фактичних обставин справи (обов'язок позивача подати розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом України, факт подання з порушенням граничних термінів, а саме лише 26.03.2015, тощо), спірним є питання правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1 про нарахування штрафу за порушення граничного строку подання податкової звітності за наявності звернення платника податків із заявами про продовження строків подання звітності.

Позивач є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Порядок подання декларацій, строки сплати, відповідальність платників рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України визначено статтями 254, 257, 258 Податкового кодексу України.

Таким чином, на податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом України є різновидом податкової звітності та на нього розповсюджуються ті ж загальні правила щодо продовження строку його подання, що і для податкових декларацій.

Відповідно до пп. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Суд зазначає, що єдиними обставинами, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення є те, що позивачем до заяви про продовження строку подання звіту додано сертифікат про настання обставин непереборної сили, який не може бути використаний у спірних обставинах, оскільки у ньому зазначено про те, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Законом України № 1669-VIІ від 02.09.2014 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669) визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з ч.3 ст. 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669 визначено, що територія проведення антитерористичної операції (далі - АТО) - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (ст. 1 Закону № 1669).

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що місцезнаходженням юридичної особи - ПАТ Луганськтепловоз до червня 2015 року, тобто у спірний період, було м. Луганськ.

Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р. Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Луганськ Луганської області віднесено до міст, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, ПАТ Луганськтепловоз є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону № 1669-VII.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідний сертифікат (висновок) № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4), яким відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству Луганськтепловоз (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території міста Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності знаходиться в матеріалах справи ( а.с. 36), а також позивачем надано докази подання вказаного сертифікату до податкового органу разом із заявою про продовження граничних строків для подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України (а.с. 44).

Як було вказано вище, до заяви позивача від 19.12.2014 додано відповідний сертифікат.

Таким чином позивачем до заяви від 19.12.2014 надано належні докази документального підтвердження настання щодо нього обставин непереборної сили, як підстави для продовження строку подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року та звільнення від відповідальності за неналежне виконання обов'язку щодо його подання до 20.09.2014.

Отже дії відповідача щодо відмови позивачу у продовженні строку подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за серпень 2014 року є протиправними.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що надані позивачем сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1477, 1478 від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4, вих.№ 4667/05-04) не можуть бути прийнятими, оскільки не містять у собі всіх відомостей, визначених п.6.2 розділу 6 Регламенту (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди).

Станом на момент розгляду даної справи АТО триває, оскільки указ Президента України про завершення її проведення не видано, отже тривають і обставини непереборної сили, засвідчені відповідним сертифікатом.

Суд зазначає, що в зазначених сертифікатах прямо йдеться про існування обставин непереборної сили станом на момент видачі сертифікату (зазначено період з 01.07.2014 по дату видачі сертифікату -11.11.2014), а також, що повязані з проведенням АТО обставини мають триваючий в часі характер та не закінчилися на час видачі сертифікату, на час граничного терміну подання податкової звітності та на дату несвоєчасного подання позивачем зазначеної податкової звітності.

Також, сума штрафних санкцій зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні застосована до позивача за вчинення тих самих дій, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 31.10.2016 № 0, складеним на підставі акту камеральної перевірки даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України ПАТ Луганськтепловоз за липень 2014 року № 37/28-05-40/05763797 від 13.10.2016.

Разом з тим, судом встановлено, що рішення від 31.10.2016 № 0 оскаржено позивачем у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області № НОМЕР_2 від 31.10.2016 про застосування до Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз штрафних санкції у сумі 170,00 грн (а.с. 96-99).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у справі № 812/163/17 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 повернуто апелянту (а.с. 71).

Тобто, постанова Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі № 812/163/17, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 31.10.2016 про застосування до Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз штрафних санкції у сумі 170,00 грн набрала законної сили.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ Луганськтепловоз та про протиправність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.11.2016 у звязку з чим останнє підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн (платіжне доручення № 395 від 17.01.2017 ( а.с. 2).

Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області № НОМЕР_1 від 14.11.2016 про застосування до Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз штрафних санкції у сумі 1020,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, вул. Дегтярівська, 11, м. Київ, ) на користь Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз (код 05763797) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1