Справа № 804/1105/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. справа № 804/1105/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерформ-Дніпро» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 26.01.2016 р., № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р., -

в с т а н о в и в:

25 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерформ-Дніпро» (далі - ТОВ «Інтерформ-Дніпро») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 26.01.2016 р., № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про безпідставність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки № 105/04-17-22-02/33076092 від 22.09.2015 р., оскільки вказані висновки, на думку позивача, є хибними та зроблені податковим органом без надання належної оцінки первинним документам бухгалтерського та податкового обліку, що надавалися до перевірки. При цьому, позивач зазначає, що в акті перевірки відповідачем не розглянуті господарські операції, які за думкою податкового органу не могли слугувати підставою для валових витрат і формування кредиту з податку на додану вартість, не визначено, щодо яких операцій мали виникати валові витрати та податковий кредит, не визначено базу оподаткування, а також не викладена суть порушень з посиланням на конкретні документи, з яких це вбачається. Також, позивач вказує, що перевіряючими під час перевірки не надано оцінки документам, які підтверджують реальність господарських операцій, здійснених ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг), а саме: ТОВ «Арттехнолоджі» - із створення корпоративного виставкового стенду на міжнародній мебельній виставці, ПП «Екопроект-КМ» - із екологічного аудиту, розробки та затвердження нормативної документації у галузі екологічної безпеки, ТОВ «МГП Спецавтоматика» - із сервісного обслуговування системи пожежної автоматики, ТОВ «НВП «Дозор» - із технічного обслуговування автоматизованої системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщання. Крім того, на думку позивача, висновки відповідача суперечать принципу презумпції правомірності правочинів та індивідуальної відповідальності платника податків, який не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства з боку його контрагентів. Посилаючись на зазначені обставини у їх сукупності, позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 26.01.2016 р., № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с. 4-26).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_1 надані заперечення проти позову, в яких зазначено, що Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків і зборів, дотримання валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 р.р., за результатами якої складено акт № 105/04/17/22/02/33076092 від 22.09.2015 р. В акті перевірки зроблено висновки про завищення позивачем податку на додану вартість, віднесеного до складу податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор», що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 188 931 грн., а також заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 95 431 грн. На підставі цих висновків відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р., які позивач оскаржив до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_5 та № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р. були залишені без змін, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 21.10.2015 р. скасовано в частині збільшення грошового зобовязання на загальну суму 196 923, 75 грн. Зазначені рішення, винесені відповідачем за результатами планової виїзної перевірки, відповідач вважає законними, оскільки позивачем не було надано належне документальне підтвердження господарських операцій з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг) ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період, що перевірявся податковим органом, вартість послуг по яким позивачем було віднесено до складу витрат, а сплачені суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного податкового періоду. Посилаючись на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 11 а.с. 50-52).

Представники сторін не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження, відповідна заява з цього приводу від 30.06.2017 року долучена до матеріалів справи.

За викладених обставин, та враховуючи відсутність потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, розгляд справи завершено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Інтерформ-Дніпро» зареєстровано виконавчим комітетом Синельниковської міської ради Дніпропетровської області 13.08.2004 р. та перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, в тому числі, податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

20.07.2015 року керівником Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п.п. 82.1 ст. 82 ПК України та згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок видано наказ № 19 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Інтерформ-Дніпро», та направлення на проведення перевірки № 000034, № 000035, № 000036, № 000037, № 000038 від 04.08.2015 р., № 000057, № 000056 від 10.08.2015 р., № 000074 від 17.08.2015 р. (т. 12 а.с. 82-91).

Листом від 22.07.2015 р. за вих. № 338/10/04-17-22-01 ТОВ «Інтерформ-Дніпро» було повідомлено про проведення планової перевірки з 04.08.2015 р. (т.1 а.с. 28).

На підставі зазначеного наказу, в період з 04.08.2015 по 15.09.2015 року посадовими особами Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених податків і зборів, дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2012 по 31.12.2014.

Під час проведення перевірки відповідачем на адресу ТОВ «Інтерформ-Дніпро» направлявся письмовий запит про надання інформації та її документального підтвердження стосовно того, яким чином та в яких журналах зафіксовано вїзд, виїзд транспорту, посадових (службових) осіб контрагентів-постачальників та покупців ТОВ «Інтерформ-Дніпро», зокрема, ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період перевірки, а також інформації з її документальним підтвердженням щодо палива, яке проходить по рахунках бухгалтерського обліку (т.12 а.с. 92).

У відповідь на запит податкового органу позивачем на адресу відповідача направлено відповідь, а також акт № 2/08/2015-01, в якому зазначено про надання всіх документів по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та покупцями, в тому числі із запитуваних питань (т.12 а.с. 93-96).

31.08.2015 року керівником Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області видано наказ № 119 про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Інтерформ-Дніпро» на 10 робочих днів (т. 12 а.с. 83).

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено акт № 105/04-17/22-02/33076092 від 22.09.2015 р. (т.1 а.с. 37-95).

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Інтерформ-Дніпро» податкового законодавства, а саме: п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток підприємства на загальну суму 95 431 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10, п. 201.12 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 188 931 грн., абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України щодо невідображення нарахованих та виплачених сум доходу за формою № 1-ДФ у 4 кварталі 2012 року; п.п. 164.2.16 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України у вигляді не нарахування, не утримання та неперерахування в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 27,07 грн. (т. 1 а.с. 94).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки № 105/04-17/22-02/33076092 від 22.09.2015 р., Дніпропетровською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_4 від 21.10.2015 р. - про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 236 163, 75 грн. грн., в тому числі за основним платежем на 188 931 грн., за штрафними санкціями на 47 232, 75 грн.;

№ НОМЕР_2 від 21.10.2015 р. - про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 119 288, 75 грн., в тому числі за основним платежем на 95 431 грн., за штрафними санкціями на 23 857, 75 грн. (т. 1 а.с. 32);

№ НОМЕР_3 від 21.10.2015 р. - про зменшення розміру відємного значення податку на додану вартість на суму 2 884 грн. (т. 1 а.с. 33).

Не погодившись з рішеннями податкового органу про нарахування податкових зобовязань, позивач звернувся із скаргою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за вих. № 572 від 04.11.2015 р.

За результатами розгляду зазначеної скарги, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення від 28.12.2015 р. № 11234/10/04-36-10-07-09, яким скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_4 від 21.10.2015 р. в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 39 240 грн., в тому числі за основним платежем на 31 392 грн., за штрафними санкціями на 7 848 грн., в іншій частині зазначене рішення залишено без змін. Крім того, залишено без змін податкові повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_5, № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р. (т. 12 а.с. 71-79).

На підставі рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 28.12.2015 р. № 11234/10/04-36-10-07-09, Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.01.2016 р. про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 923, 75 грн., в тому числі за основним платежем на 157 539 грн., за штрафними санкціями на 39 384, 75 грн. (т.1 а.с. 30).

Не погодившись з рішеннями податкового органу про нарахування податкових зобовязань, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Щодо суті порушень, виявлених під час перевірки по взаємовідносинам позивача з його контрагентами-постачальниками ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., суд враховує, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Фізичні та юридичні особи, які беруть участь у здійсненні операцій, пов'язаних з прийомом і видачею грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна, забезпечуються підприємством, установою, що виконує ці операції, копіями первинних документів про таку операцію. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Так, згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно абз. «а» п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, правомірність формування платником податку податкового кредиту визначається фактичним проведенням операцій платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.

Предметом спірних правовідносин у справі виступає обґрунтованість формування позивачем податкового кредиту по деклараціям з податку на додану вартість за податковими накладними, сформованими за рахунок господарських операцій, здійснених ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг), а саме, ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року на загальну суму 160 423 грн., а також правильність формування позивачем податку на прибуток підприємства за вказаний період.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Інтерформ-Дніпро» та ТОВ «НВП «Дозор» було укладено договір №1/06 від 14.06.2012 р. на технічне обслуговування автоматизованої системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщання (АСРВ та О), яка функціонує по вул. Південна промзона, 2 у м. Синельникове Дніпропетровської області, а також договір № 060714 від 06.07.2014 р. про постачання товару світодіодний вуличний світильник РКУ-600 72 Вт.

Вартість послуг за вказаними договорами на загальну суму 33 390 грн. позивачем віднесено до складу адміністративних витрат підприємства за 4 квартал 2012 року 2014 рік. При цьому, суми податку на додану вартість у розмірі 11 478 грн. за податковими накладними, сформованими ТОВ «НВП «Дозор» за договором № 1/06 від 14.06.2012 р., та суми податку на додану вартість у розмірі 2 925 грн. за податковими накладними, сформованими ТОВ «НВП «Дозор» за договором № 060714 від 06.07.2014 р., включено ТОВ «Інтерформ-Дніпро» до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного податкового періоду.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «НВП «Дозор» до перевірки надано наступні первинні документи: податкові накладні: № 8 від 16.10.12, № 4 від 19.11.12, № 5 від 12.12.12, № 3 від 15.01.13, № 4 від 15.01.13, № 4 від 12.02.13, № 2 від 12.03.13, № 4 від 16.04.13, № 1 від 21.05.13, № 5 від 18.06.13, № 6 від 18.06.13, № 3 від 09.07.13, № 2 від 19.08.13, № 7 від 10.09.13, № 8 від 15.10.13, № 3 від 13.11.13, № 3 від 10.12.13, № 5 від 21.01.14, № 3 від 10.02.14, № 2 від 11.03.14, № 3 від 08.04.14, № 11 від 23.05.14, № 8 від 20.05.14, № 6 від 16.06.14, № 5 від 08.07.14, № 6 від 12.08.14, № 1 від 08.09.14, № 7 від 10.10.14, № 5 від 10.11.14, № 13 від 24.11.14, № 2 від 03.12.14, № 11 від 16.12.14, № 4 від 07.07.14, № 3 від 05.08.14, № 14 від 19.08.14, № 11 від 23.07.14, № 3 від 10.09.14; акти здачі-приймання виконаних робіт: б/н від 16.10.12, б/н від 19.11.12, б/н від 12.12.12, б/н від 15.01.13, б/н від 15.01.13, б/н від 12.02.13, б/н від 12.03.13, б/н від 16.04.13, б/н від 21.05.13, б/н від 18.06.13, б/н від 18.06.13, б/н від 09.07.13, б/н від 19.08.13, б/н від 10.09.13, б/н від 15.10.13, б/н від 13.11.13, б/н від 10.12.13, б/н від 21.01.14, б/н від 10.02.14, б/н від 11.03.14, б/н від 08.04.14, б/н від 23.05.14, б/н від 20.05.14, б/н від 16.06.14, б/н від 08.07.14, б/н від 12.08.14, б/н від 08.09.14, б/н від 10.10.14, б/н від 10.11.14, б/н від 24.11.14, б/н від 03.12.14, б/н від 16.12.14, РН-000029 від 14.08.14, РН-000030 від 28.08.14, РН-000032 від 25.09.14, РН-000025 від 28.07.14, РН-000022 від 10.07.14.

При розгляді справи, суд враховує те, що з номенклатури вищезазначених актів приймання-здачі виконаних робіт неможливо встановити характер фактично отриманих ТОВ «Інтерформ-Дніпро» від ТОВ «НВП «Дозор» послуг за договором № 1/06 від 14.06.2012 р. про технічне обслуговування автоматизованої системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщання, оскільки в актах міститься лише загальна інформація. При цьому, даних щодо місця проведення робіт, вартості використаних матеріалів, часу виконання послуг, кількості чоловіко/годин та інших обовязкових для актів приймання виконаних робіт реквізитів зазначені документи не містять, у звязку з чим, вони не можуть вважатись належними документами первинного бухгалтерського обліку.

Крім того, між ТОВ «Інтерформ-Дніпро» та ТОВ «МГП Спецавтоматика» було укладено договори від 03.01.2012 р. № 02/2012, від 03.01.2014 р. № 030114 про сервісне обслуговування пожежної автоматики на обєкті «Підприємство переробки блочного пінополіуретану по вул. Південна Промзона, 2 у м. Синельниково Дніпропетровської області», відповідно до умов якого, ТОВ «МГП Спецавтоматика» зобовязується виконувати сервісне обслуговування обєктів замовника (т. 1 а.с. 40-45).

Вартість послуг за вказаними договорами на загальну суму 133 376 грн. позивачем віднесена до складу адміністративних витрат підприємства за період 4 квартал 2013 року 2014 рік. При цьому, суми податку на додану вартість у розмірі 45 142, 46 грн. за податковими накладними, сформованими ТОВ «МГП Спецавтоматика», включено ТОВ «Інтерформ-Дніпро» до складу податкового кредиту витрат відповідного податкового періоду.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «МГП Спецавтоматика» до перевірки надано наступні первинні документи: податкові накладні № 50 від 23.10.12, № 71 від 27.11.12, № 68 від 13.12.12, № 47 від 15.02.13, № 61 від 04.03.13, № 43 від 08.04.13, № 60 від 17.06.13, № 59 від 09.07.13, № 65 від 16.08.13, № 59 від 14.10.13, № 66 від 13.11.13, № 63 від 12.12.13, № 65 від 18.02.14, № 36 від 18.03.14, № 17 від 08.04.14, № 49 від 20.05.14, № 51 від 13.06.14, № 30 від 08.07.14, № 29 від 04.08.14, № 37 від 13.10.14, № 29 від 10.11.14, № 46 від 15.12.14; акти здачі-приймання виконаних робіт № 10 від 23.10.12, № 11 від 27.11.12, № 12 від 13.12.12, № 2 від 15.02.13, № 3 від 04.03.13, № 4 від 08.04.13, № 6 від 17.06.13, № 7 від 09.07.13, № 8 від 16.08.13, № 9 від 14.10.13, № 11 від 13.11.13, № 12 від 12.12.13, № ОУ-0000066 від 18.02.14, № ОУ-0000081 від 18.03.14, № ОУ-0000112 від 08.04.14, № ОУ-0000158 від 20.05.14, № ОУ-0000195 від 13.06.14, № ОУ-0000208 від 08.07.14, № ОУ-0000250 від 04.08.14, № ОУ-0000326 від 13.10.14, № ОУ-0000354 від 10.11.14, № ОУ-0000387 від 15.12.14.

Водночас, з номенклатури вищезазначених актів приймання-здачі виконаних робіт неможливо встановити характер фактично отриманих ТОВ «Інтерформ-Дніпро» від ТОВ «МГП Спецавтоматика» послуг за договорами про сервісне обслуговування пожежної автоматики на обєкті «Підприємство переробки блочного пінополіуретану по вул. Південна Промзона, 2 у м. Синельниково Дніпропетровської області» від 03.01.2012 р. № 02/2012, від 03.01.2014 р. № 030114, оскільки в актах міститься лише загальна інформація. Даних щодо місця проведення робіт, вартості використаних матеріалів, часу виконання послуг, кількості чоловіко/годин та інших обовязкових реквізитів зазначені документи не містять, у звязку з чим, вони не можуть вважатись належними документами первинного бухгалтерського обліку.

Крім того, між ТОВ «Інтерформ-Дніпро» та ТОВ «Арттехнолоджі» було укладено договір № 01/13 від 21.01.2013 р. щодо надання послуг із організації створення корпоративного виставкового стенду на Міжнародній меблевій виставці KIFF-2013, що проходила у м. Києві з 13 по 16 березня 2013 року. Зазначені послуги включали в себе розробку креативної концепції та дизайну стенду в ескізах та макетах, організацію та виготовлення, монтаж та демонтаж всіх необхідних конструкцій, декорацій, дизайнерське оформлення стенду згідно із затвердженим ескізом, світлотехнічне оформлення, організацію технічного, компютерного та інтерактивного забезпечення стенду на території виставкового центру.

Суми податку на додану вартість у розмірі 31 391,2 грн. за податковими накладними, сформованими ТОВ «Арттехнолоджі», включено ТОВ «Інтерформ-Дніпро» до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного податкового періоду.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Арттехнолоджі» до перевірки надано наступні документи: податкові накладні № 3 від 13.02.13, № 4 від 06.03.13 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000004 від 18.03.15.

З додатку 1 до договору № 01/13 від 21.01.2013 р. вбачається, що на виставковому корпоративному стенді були розміщені наступні бренди: INTERFOAM, HIGHFOAM, МЕБЛІ ЛАТОНИ, ACAT, NOBLE («каркас, пластик, печать, крепеж»), що свідчить про організацію ТОВ «Арттехнолоджі» виставки для представлення брендів третіх осіб.

Доводи позивача про те, що зазначені торгові марки належать повязаним по господарській діяльності особам, суд не приймає, оскільки жодних даних про те, що послуги із організації створення корпоративного виставкового стенду на Міжнародній меблевій виставці KIFF-2013 були виконані ТОВ «Арттехнолоджі» саме на користь «Інтерформ-Дніпро», торгова марка якого не була представлена на цій виставці, матеріали справи не містять.

Також, згідно наданих позивачем договорів купівлі-продажу товару, укладених ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з ТОВ «АССАТ», зокрема, № 030112 від 03.01.2012 р., № 150114 від 15.01.2014 р., а також договорів купівлі-продажу, укладених ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з ТОВ «ЛАТОНА ПРАЙМ», а саме, № 181012 від 18.10.2012 р., позивач виступав в якості продавця товарів на користь зазначених субєктів господарювання. При цьому, жодних умов щодо розміщення брендів продукції цих компаній на виставкових стендах зазначеними угодами не передбачено.

Крім того, між ТОВ «Інтерформ-Дніпро» та ПП «Екопроетк-КМ» укладено договори на виконання послуг із визначення приземних концентрацій забруднюючих речовин, контролю нормативів ГДВ на джерелах викидів, інвентаризації промислових та побутових відходів, розробки та затвердження нормативної документації: № 80.12 від 12.10.12, № 93.12 від 14.11.12, № 101.12 від 21.12.12, № 08.13 від 18.02.13, № 04.13 від 15.02.13, № 33.13 від 08.07.13, № 38.13 від 08.07.13, № 28.13 від 03.05.13, № 26.13 від 09.04.13, № 57.13 від 09.1013, № 13.14 від 27.02.14, № 21.14 від 31.03.14, № 11.14 від 07.02.14, № 33.14 від 12.06.14, № 41.14 від 07.08.14, № 22.14 від 07.04.14, № 43.14 від 10.09.14, № 50.14 від 10.11.14.

Вартість послуг за вказаними договорами на загальну суму 341 217 грн. позивачем віднесено до складу витрат підприємства за період з жовтня 2012 року по листопад 2014 року. При цьому, суми податку на додану вартість у загальному розмірі 72 410 грн. за податковими накладними, сформованими ПП «Екопроетк-КМ», включено ТОВ «Інтерформ-Дніпро» до складу податкового кредиту витрат відповідного податкового періоду.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП «Екопроетк-КМ» до перевірки надано наступні документи: податкові накладні № 4 від 15.10.12, № 13 від 21.11.12, № 12 від 24.12.12, № 4 від 21.02.13, № 5 від 21.02.13, № 2 від 04.03.13, № 3 від 04.04.13, № 9 від 16.04.13, № 7 від 31.05.13, № 1 від 15.07.13, № 2 від 08.08.13, № 5 від 16.10.13, № 5 від 14.11.13, № 2 від 09.12.13, № 15 від 28.02.14, № 16 від 28.02.14, № 12 від 31.03.14, № 8 від 22.04.14, № 9 від 28.05.14, № 3 від 13.06.14, № 4 від 16.06.14, № 4 від 13.08.14, № 4 від 23.09.14, № 5 від 23.09.14, № 1 від 12.11.14; акти здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 15.10.12, № 1 від 21.11.12, № 1 від 24.12.12, № 1 від 26.02.13, № 1 від 13.05.13, № 1 від 17.07.13, № 1 від 09.08.13, № 1 від 31.10.13, № 1 від 22.01.14, № 1 від 02.04.14, № 1 від 10.04.14, № 1 від 14.04.14, № 1 від 17.04.14, № 1 від 17.07.14, № 1 від 29.08.14, № 1 від 01.10.14, № 1 від 31.10.14.

При розгляді справи суд враховує, що з номенклатури вищезазначених актів приймання-здачі виконаних робіт неможливо встановити характер фактично отриманої ТОВ «Інтерформ-Дніпро» від ПП «Екопроетк-КМ» послуги за договорами на виконання робіт із визначення приземних концентрацій забруднюючих речовин, контролю нормативів ГДВ на джерелах викидів, інвентаризації промислових та побутових відходів, розробки та затвердження нормативної документації, перелік яких наведено вище, оскільки в актах міститься лише загальна інформація. При цьому, даних щодо місця проведення робіт, вартості виконаних матеріалів, часу виконання послуг, кількості чоловіко/годин та інших обовязкових реквізитів зазначені документи не містять, у звязку з чим, вони не можуть вважатись належними документами первинного бухгалтерського обліку.

Будь яких інших документів на підтвердження здійснення зазначених господарських операцій з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг), а саме: ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період з 01.10.12 по 31.12.14 позивачем до перевірки надано не було.

З огляду на це, суд не приймає в якості доказів первинні документи по господарським операціям позивача із зазначеними вище контрагентами-постачальниками, які були надані безпосередньо до суду (перелік яких міститься в заяві про доручення матеріалів) (т.1 а.с. 106-109) в частині, що не була предметом дослідження податкового органу безпосередньо під час здійснення перевірки позивача.

Так, статтею 44 Податкового кодексу передбачено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за її результатами надає не надані під час перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу), такі документи повинні враховуватися контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Зважаючи на те, що позивач під час перевірки та після її завершення (під час адміністративного оскарження) мав можливість надати податковому органу будь-які документи бухгалтерського обліку, а також інші документи, які на думку позивача підтверджують реальність здійснення ним господарських операцій з ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, але не скористався цим правом, надавши частину документів вже під час судового розгляду, у суду відсутні підстави для їх врахування при прийнятті рішення.

Викладене свідчить про відсутність належного документального підтвердження з боку позивача реальності здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг) ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» на користь ТОВ «Інтерформ-Дніпро» за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 року.

Суд зазначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

В даному випадку, наведені вище обставини у їх сукупності свідчать про встановлення податковим органом обставин, які прямо вказують на паперовий характер оформлення господарських відносин, реальність яких не підтверджена податковим органом, у звязку із встановленням відсутності фактичого руху активів та зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях позивача як платника податків у зв'язку з безтоварністю проведених операцій.

Щодо доводів позивача про наявність преюдиційних рішень суду, які, відповідно до ст. 49, 72 КАС України повинні бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин у цій справі, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем стосовно директора та головного бухгалтера ТОВ «Інтерформ-Дніпро» складені протоколи про адміністративне правопорушення №177 серії АВ №103735 від 06.10.2015 р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП (порушення порядку ведення податкового обліку), повязаного з обставинами порушень, встановленими за результатами перевірки, оформленої актом № 105/04/17/22/02/33076092 від 22.09.2015 р.

Судами першої інстанції на підставі зазначених протоколів прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб ТОВ «Інтерформ-Дніпро» за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Постановами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. у справі № 191/2/16-п та у справі № 191/3/16-п провадження у справах про адміністративне правопорушення було закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях винних осіб складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на зазначені постанови суду апеляційної інстанції, позивач вказує, що встановлена судом відсутність в діях посадових осіб ТОВ «Інтерформ-Дніпро» складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, свідчить про встановлену за рішенням суду, яке набрало законної сили, відсутність в діях позивача порушень податкового законодавства, зазначених відповідачем в акті перевірки № 105/04/17/22/02/33076092 від 22.09.2015 р., що має бути враховано судом по цій справі як встановлені судом обставини.

Водночас, з тексту постанов Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2016 р. у справі № 191/2/16-п та у справі № 191/3/16-п вбачається, що при прийнятті рішення про закриття провадження в адміністративних справах на підставі п.1 ст. 247 КУпАП суд керувався тим, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення триває процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу, яке стало підставою для притягнення посадових осіб ТОВ «Інтерформ-Дніпро» до адміністративної відповідальності, що свідчить про передчасність висновків про наявність в їх діях порушень, передбачених ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, стосовно посадових осіб ТОВ «Інтерформ-Дніпро» було закрито судом апеляційної інстанції через недотримання судом першої інстанції процесуальних норм.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В даному випадку, Апеляційним судом Дніпропетровської області при розгляді зазначених справ про адміністративні правопорушення взагалі не досліджувались питання обґрунтованості висновків податкового органу, викладених в акті перевірки № 105/04/17/22/02/33076092 від 22.09.2015 р., що стали підставою для притягнення посадових осіб позивача до адміністративної відповідальності. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що доводи позивача про преюдиційне значення вказаних вище судових рішень є необґрунтованими.

Щодо наданого позивачем висновку спеціаліста-експерта ОСОБА_2, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_3, яким не підтверджені висновки акта перевірки № 105/04/17/22/02/33076092 від 22.09.2015 р. про заниження ТОВ «Інтерформ-Дніпро» обєкту оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість по взаємовідносинах із контрагентами ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 81 КАС України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Згідно положень цієї статті, особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначаються судом. Також, особи мають право просити суд призначити експертизу і доручити її проведення відповідній експертній установі або конкретному експерту. Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості.

Частиною пятою цієї статті передбачено, що в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Отже, позивач як сторона у справі наділений правом просити суд про призначення експертизи та про доручення її проведення певній експертній установі або конкретному експерту, ставити на її вирішення питання, які він вважають необхідним зясувати експертним шляхом, тощо.

Водночас, під час розгляду даної справи позивач не скористався даними правами та не просив суд призначити судово-бухгалтерську або іншу експертизу для вирішення питань, що стосуються предмета оскраження.

При цьому, 26.07.2017 р. представник позивача надав до суду висновок спеціаліста-експерта ОСОБА_2 від 22.06.2017 р. б/н, виконаний на замовлення адвоката ОСОБА_3, щодо нормативного та документального підствердження висновків акта № 105/04-17-2202/33076092 від 22.09.2015 р. «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з питань нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2012 по 31.12.2014.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Аналізуючи зазначений вище висновок, наданий позивачем, суд зазначає, що особа, яка проводила експертизу, не має статус судового експерта та у висновку відсутні посилання на те, що ОСОБА_2 проходила відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестована та отримала кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Крім того, при проведенні експертизи ОСОБА_2 не попереджалась про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Отже, зазначений висновок не може вважатись експертним, у розумінні ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» та ст. 81 КАС України.

Суд також враховує, що зазначений висновок ґрунтується не на підставі дослідження документів, які містяться в матеріалах справи та визнані доказами у справі, а за результатом дослідження копій документів, наданих спеціалісту ОСОБА_2 представником позивача, достовірність яких не може бути підтверджена судом, оскільки копії цих документів не долучені позивачем до наданого висновку спеціаліста.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для врахування даного висновку спеціаліста при вирішенні спору по суті.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність висновків податкового органу щодо необґрунтованого завищення позивачем податкового кредиту по деклараціям з податку на додану вартість на за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року на загальну суму 160 423 грн., викладених в акті перевірки № 105/04-17/22-02/33076092 від 22.09.2015 р.

Відповідно, підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача № НОМЕР_1 від 26.01.2016 р. про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 196 923, 75 грн. грн., в тому числі за основним платежем на 157 539 грн., за штрафними санкціями на 39 384, 75 грн., та № НОМЕР_3 від 21.10.2015 р. про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість на 2 884 грн. відсутні.

Також, враховуючи, що позивачем не було документально підтверджено правомірність формування податкового кредиту по деклараціям з податку на додану вартість за податковими накладними, сформованими за рахунок господарських операцій, здійснених ТОВ «Інтерформ-Дніпро» з контрагентами-постачальниками товарів (робіт та послуг) ТОВ «Арттехнолоджі», ПП «Екопроетк-КМ», ТОВ «МГП Спецавтоматика», ТОВ «НВП Дозор» за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року, та, відповідно, не підтверджено правомірність віднесення здійснених ним розрахунків за цими операціями до валових витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновку відповідача щодо заниження позивачем податку на прибуток підприємства на загальну суму 95 431 грн.

Відповідно, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_2 від 21.10.2015 р. про збільшення позивачу грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 119 288, 75 грн. грн., в тому числі за основним платежем на 95 431 грн., за штрафними санкціями на 23 857, 75 грн., також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерформ-Дніпро» - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4