Справа № 760/275/17
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/596/17
Справа №760/275/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2017 суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту №21 протоколу №118 від 29.12.2016 року засідання комісії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив визнати протиправним та скасувати пункт 21 Протоколу №118 від 29 грудня 2016 року засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 54 місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої суми; зобов`язати Міністерство оборони України подати у півторамісячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що проходив військову службу в Збройних силах України і наказом командувача навчального авіаційного командування № 47 від 30 листопада 2002 року був звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 № 253 від 31.12.2002 року виключений із списків особового складу частини з 01.01.2003 року.

З 22 вересня 2010 року йому встановлена 2 група інвалідності безстроково і відповідно до виписки з акту огляду в МСЕК серія ХАР-08 № 017687 причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач зазначає, що 31.03.2016 року він, з метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою, проте йому було відмовлено листом від 13.04.2016 року № 748/ВСЗ.

Внаслідок відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до Харківського окружного адміністративного суд, який було задоволено постановою від 12.07.2016 року, а ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суд від 30.08.2016 року постанову залишено без змін.

30.12.2016 року позивач отримав лист від Харківського ОВК від 27.12.2016 року №3056/ВСЗ, в якому вказано, що на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суд та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суд, Міністерством оборони України було розглянути документи позивач для призначення одноразової грошової допомоги і зроблено висновок про відмову у призначенні даної одноразової допомоги. Яка зафіксована у пункті № 23 протоколу №89 від 21.10.2016 року.

21.01.2017 року позивач отримав лист департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/156 від 12.01.2017 року, яким була направлена копія витягу пункту №21 протоколу № 115 комісії Міністерства оборони України від 29.12.2016 року, завірений печаткою департаменту фінансів департаменту Міністерства оборони України.

Відповідно до вказаного витягу ОСОБА_1 відмовлено в призначені і вилаті одноразової грошової допомоги.

Вважає таке рішення протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, а тому просить задовольнити позов.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2017 року у справі було відкрито скорочене провадження

В запереченнях щодо позову, які надійшли на адресу суду представники відповідачів посилаються на те, що позивач не отримав одноразову грошову допомогу правомірно та зазначив, що позивачем було отримано одноразову грошову допомогу за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому отримати додатково іще одноразову грошову допомогу за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не вбачається можливим згідно приписів законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.

Частиною 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України і наказом командувача навчального авіаційного командування № 47 від 30 листопада 2002 року був звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 № 253 від 31.12.2002 року виключений із списків особового складу частини з 01.01.2003 року.

Відповідно до довідки МСЕК серії ХАР-03 № 046389 від 25.05.2005 року ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

22.06.2005 року позивачу була виплачена від УСЗН одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІІ групі інвалідності за ст. 48 Законом України №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 189,60 грн.

Крім того, Національною страховою компанією «Оранта» виплачена страхова сума за державним обов`язковим особистим страхуванням розмірі 2000,00 грн. за 25% втрати працездатності та в сумі 2000,00 грн. за 50% втрати працездатності.

22.09.2010 року під час повторного огляду ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії ХАР-08 № 017687.

Витягом протоколу засідання комісії Міністерства оборони України №118 від 29.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням позивачем від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області компенсаційної виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 48 Законом України №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 189,60 грн., а також внаслідок отриманням від Національної страхової компанії «Оранта» страхова сума за державним обов`язковим особистим страхуванням розмірі 2000,00 грн. за 25% втрати працездатності та в сумі 2000,00 грн. за 50% втрати працездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону України №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. (ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно вимог ст. 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. N 975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

З матеріалів справи вбачається, що довідкою МСЕК серії ХАР-08 № 017687 підтверджується, що позивачу 22.09.2010 року на підставі за результатами повторного огляду безстроково встановлено ІІ групу інвалідності.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові №21-563-а-14 від 10.03.2015 року, колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на тримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Тому у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка витрат працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає висновки, викладені в п. 21 Протоколу №118 від 29 грудня 2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, такими, що суперечать вимогам закону, а тому вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення.

Разом з тим, слід зазначити, що суд не вбачає обґрунтованих підстав для здійснення контролю по виконанню суб`єкта владних повноважень постанови суду, а тому в частині вимог зобов`язання Міністерство оборони України подати у півторамісячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 26 грудня 2013 року, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту №21 протоколу №118 від 29.12.2016 року засідання комісії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 21 Протоколу №118 від 29 грудня 2016 року засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 54 місячного грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої суми.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань з Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя