Справа № 242/4937/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №242/4937/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Г.М., Міронової Г.М. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року у справі № 242/4937/16-а за заявою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Курахівської селищної ради Донецької області про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року визнана протиправною бездіяльність Курахівської селищної ради Донецької області щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_2 в наданні згоди щодо продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Курахівську селищну раду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про продаж їй земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення на черговій сесії Ради у відповідності до вимог статті 128 Земельного кодексу України (а.с.39-40).

08 червня 2017 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 (далі - заявник), звернулась до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі № 242/4937/16-а (а.с.58-60).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №242/4937/16-а відмовлено (а.с.91-92).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення заяви. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заява про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення за приписами цієї норми подається після прийняття судом рішення по суті заявлених позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції не надано належну правову оцінку листу Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23 травня 2017 року №1563/3, зі змісту якого вбачається, що боржником не прийнято жодного рішення на виконання рішення суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги статті 128 Земельного кодексу України та фактично звільнив відповідача від виконання рішення суду у справі № 242/4937/16-а (а.с.88-90).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотання про розгляд справи за їх участю не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, підтверджено наявними матеріалами справи й не оспорюється сторонами наступне.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5-6).

Відповідач Курахівська селищна рада Донецької області є суб'єктом владних повноважень та у спірних правовідносин реалізує повноваження надані Конституцією та Законами України, діє на підставі Регламенту.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Курахівської селищної ради Донецької області щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_2 в надані згоди щодо продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано Курахівську селищну раду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про продаж їй земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та прийняти рішення на черговій сесії Ради у відповідності до вимог статті 128 Земельного кодексу України.

Позивач, вважаючи, що судове рішення не виконується, звернулася до суду із заявою про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, що регулюється Конституцією України та нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право суду зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльність, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до частини 10 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень-відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною 2 статті 162 цього Кодексу.

Серед переліку постанов, які приймаються судом у разі задоволення адміністративного позову, наведених у частині 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відсутня постанова про підтвердження порушеного права.

За приписами частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163, абзацу 5 пункту 4 частини 1 статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, з системного аналізу наведеної норми вбачається, що ухвала постановляється судом лише при вирішенні питання для встановлення нового строку подання звіту та накладення на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штрафу у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

Таке питання вирішується відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України та є складовою частиною резолютивної частини постанови суду.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року позивачу відмовлено в частині зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що у даному випадку питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення було вирішено та в цій частині позивачу було відмовлено, підстави для розгляду наведеної заяви після набрання судовим рішенням законної сили та для її задоволення по суті ухвалою суду відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення.

Стосовно посилань позивача на протиправність дій Курахівської селищної ради Донецької області щодо невиконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року зобов'язано Курахівську селищну раду Донецької області повторно розглянути заяву позивача про продаж їй земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та прийняти рішення на черговій сесії Ради у відповідності до вимог статті 128 Земельного кодексу України.

В матеріалах справи містяться витяги з протоколів засідання постійної комісії з питань промисловості, транспорту, зв'язку, торгівельного і побутового обслуговування, комунального господарства Курахівської селищної ради від 19 грудня 2016 року, від 12 травня 2017 року, та від 19 червня 2017 року, а також надано витяги з протоколів сімнадцятої чергової сесії Курахівської селищної ради VІІ скликання від 21 грудня 2016 року, від 12 травня 2017 року, від 21 червня 2017 року, згідно яких вбачається, що на голосування було поставлено питання щодо надання згоди про продаж земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 та за даним питання рішення не прийнято (рішення № 7/17, № 7/22, № 7/24).

Також, колегія суддів приймає до уваги, що у Витягах з протоколів від 12 травня 2017 року та від 19 червня 2017 року зазначено, що продаж земельної ділянки призведе до ослаблення (зменшення обсягу) місцевого бюджету, що спричинить погіршення умов надання послуг населенню та розвитку селища, те, що громадянці ОСОБА_2 необхідно поновити договір оренди земельної ділянки, який закінчився 22 березня 2016 року, та є не погашена заборгованість по орендній платі.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом «а» частини першої статті 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Пунктом «а» частини першої статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Статтею 128 Земельного кодексу України передбачено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Особливістю дискреційних повноважень, яка випливає із Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, є право адміністративного органу на власний розсуд прийняти одне з кількох можливих рішень, в залежності від певних обставин.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення певного змісту, але цей спосіб захисту не можна застосовувати до дискреційного рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року Курахівську селищну раду було зобов'язано повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про продаж земельної ділянки та після набрання чинності постанови суду, Курахівською селищною радою неодноразово виносилось на розгляд сесії дане питання.

Як вбачається з протоколів голосування за даним питанням не надано згоди щодо продажу земельної ділянки ОСОБА_2, в протоколах є посилання на відповідні рішення № 7/17, № 7/22, № 7/24, які прийнято за даним питанням.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях Курахівської селищної ради протиправних дій з приводу не виконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року у справі № 242/4937/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 05 липня 2017 року у справі № 242/4937/16-а за заявою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Курахівської селищної ради Донецької області про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку частини 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді:

Т.Г. Арабей

Г. М. Міронова