Справа № 750/5795/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5795/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову суду, в якій задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стаж з моменту встановлення позивачу інвалідності ІІ групи до досягнення ним пенсійного віку має йому зараховуватись при перерахунку пенсії.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни «інвалідів війни», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивачу з 17 вересня 1994 року було призначено пенсію за віком за списком №2 та на даний час ОСОБА_2 отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до довідки Сер. МСЕ-ЧНВ №430453 за наслідком первинного огляду 12 березня 1997 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності з причиною інвалідності - поранення вибуховим пристроєм у період ВВВ.

За наслідком звернення ОСОБА_2 до відповідача з заявою щодо, зокрема, зарахування до трудового стажу період з моменту встановлення йому інвалідності 2 групи до досягнення ним пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до ст.24 цього Закону, що становить 2 роки 3 місяці 8 днів, листом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 27 лютого 2017 року №300/02/С-7 позивача повідомлено про відсутність законних підстав для донарахування додаткового стажу 2 роки 3 місяці 8 днів до пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Зарахування додаткового стажу до пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком законодавством не передбачено, чим, фактично, відмовлено в зарахуванні зазначеного періоду до трудового стажу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що при обчисленні пенсії по ІІ групі інвалідності з дитинства внаслідок поранення, отриманого в роки Великої Вітчизняної Війни від вибухових речовин, позивачу було призначено пенсію по ІІ групі інвалідності в розмірі пенсії за віком та зарахування додаткового стажу до пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком законодавством не передбачено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі інваліди II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, передбаченого ч.2 ст.33 наведеного Закону.

Статтею 34 цього Закону передбачено що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться тільки за їх заявою.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 2 ст.24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу 2 групу інвалідності встановлено з 12 березня 1997 року та пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», він досяг 17 вересня 1999 року.

Відповідно до копії трудової книжки позивача 09 червня 1997 року його було звільнено за станом здоров'я за п.2 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №140 від 09 червня 1997 року.

Проте, з наявного в матеріалах розрахунку стажу позивача, пенсійна справа №155870, вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_2 не включено період з 10 червня 1997 року (наступний день після звільнення) по 17 вересня 1999 року (досягнення позивачем 60 років), що становить 2 роки 3 місяці 8 днів.

В той же час, норма ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» імперативно зобов'язує включати до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком період з дня встановлення інвалідності до досягнення позивачем 60 років, та не ставить додаткових умов такого зобов'язання.

Таким чином, відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу період після встановлення інвалідності з дня звільнення позивача по дату досягнення позивачем 60 років та здійснюючи розрахунок пенсії ОСОБА_2 без врахування страхового стажу позивача у зазначений період, що становить 2 роки 3 місяці 8 днів, відповідач діяв не на підставі чи у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідно до ч.1-2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 отримує щомісячно пенсію у розмірі, визначеному з урахуванням його трудового стажу, колегія суддів дійшла висновку, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав та мав можливість звернутись до суду з дотриманням строків, встановлених ст.99 КАС України, проте, позовну заяву подано 16 червня 2017 року та судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, в зв'язку з чим позовні вимоги щодо перерахунку пенсії за період з 18 вересня 1999 року по 16 грудня 2016 року підлягають залишенню без розгляду.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та необхідність зобов'язати відповідача зарахувати до трудового стажу ОСОБА_2 2 роки 3 місяці 8 днів за період з 10 червня 1997 року по 17 вересня 1999 року та провести перерахунок пенсії, з урахуванням вимог ст.99 КАС України, з 17 грудня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 2 роки 3 місяці 8 днів за період з 10 червня 1997 року по 17 вересня 1999 року та провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 з 17 грудня 2016 року.

Позовні вимоги за період з 18 вересня 1999 року по 16 грудня 2016 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 10 серпня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.