Справа № 800/305/16(800/58/16)
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Волкова О.Ф.,
суддів:Гриціва М.І., Кривенди О.В., Прокопенка О.Б.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_5,

представника Верховної Ради України (далі - ВРУ) - Лаптієва А.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом народного депутата України ОСОБА_5 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо нерозгляду депутатського звернення від 12 листопада 2015 року № 885-дз (далі - звернення) та ненадання відповіді на нього.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 12 листопада 2015 року він надіслав Президенту України ОСОБА_6 звернення, в якому просив главу держави повідомити, яке саме його майно на території Російської Федерації конфісковано та на яке майно накладено арешт. Проте з дня надіслання депутатського звернення до дня пред'явлення позову минула більш як 51 доба, а відповіді щодо розгляду звернення або офіційного листа про продовження строків його розгляду з обґрунтуванням причин такого продовження від Президента України не надійшло.

Суд установив, що Вищий адміністративний суд України постановою від 18 лютого 2016 року у задоволенні позову народного депутата України ОСОБА_5 відмовив.

Верховний Суд України постановою від 20 квітня 2016 року рішення Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року скасував, а справу передав на новий судовий розгляд до цього ж суду з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме - колегія суддів Верховного Суду України зазначила, що при новому розгляді суду необхідно з'ясувати: чи відповідає вимогам Закону України від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2790-ХІІ) звернення та чи пов'язані питання, про які йдеться у зверненні, з депутатською діяльністю; коли і кому надійшло звернення, хто і протягом якого часу мав дати на нього відповідь та ким саме і які дії були вчинені щодо розгляду звернення.

Розглядаючи повторно позов ОСОБА_5, Вищий адміністративний суд України постановою від 4 жовтня 2016 року залишив його без задоволення.

Цей суд установив, що народний депутат України ОСОБА_5 направив до Президента України ОСОБА_6 депутатське звернення від 12 листопада 2015 року № 885-дз, яке 17 листопада 2015 року було отримано Адміністрацією Президента України та зареєстровано за вхідним № 003/65309-01.

При цьому суд зазначив, що оскільки предметом депутатського звернення позивача, адресованого главі держави, було з'ясування того, яке його майно на території Російської Федерації конфісковано та на яке майно накладено арешт, а також враховуючи те, що майно, про яке запитує народний депутат, є власністю саме ОСОБА_6, то колегія суддів дійшла висновку, що право відповіді належить не працівникам Адміністрації Президента України, а особисто ОСОБА_6

Разом з цим, оскільки розгляд депутатських звернень та надання письмових відповідей на депутатські звернення, як це передбачено положеннями статті 16 Закону 2790-ХІІ та статті 40 Конституції України, не входять до повноважень Президента України, передбачених статтею 106 Основного Закону, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що немає підстав вважати, що Президент України допустив протиправну бездіяльність щодо депутатського звернення народного депутата України ОСОБА_5

Не погоджуючись із постановою Вищого адміністративного суду України від 4 жовтня 2016 року, ОСОБА_5 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву про перегляд зазначеного судового рішення та навів відповідні доводи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, а постанова Вищого адміністративного суду України - скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2790-ХІІ народний депутат України є обраний відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України » представник Українського народу у ВРУ і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.

Надані йому права відповідно до Конституції України , цього та інших законів України народний депутат реалізує на засіданнях ВРУ та в роботі її органів (частина друга статті 10 Закону № 2790-ХІІ).

Для здійснення народним депутатом України відповідних повноважень із питань його депутатської діяльності Законом № 2790-ХІІ передбачено право народного депутата України на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань (частина перша статті 16 Закону № 2790-ХІІ).

Згідно з пунктом 7 статті 6 Закону № 2790-ХІІ народний депутат у порядку, встановленому законом, звертається із депутатським запитом або депутатським зверненням до Президента України, органів ВРУ, Кабінету Міністрів України тощо.

Депутатське звернення - це викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Таким чином, реалізуючи свої повноваження в частині права на депутатське звернення, народний депутат повинен дотримуватися вимог Конституції України та законів України, а відтак всі висловлені у зверненні пропозиції та прохання можуть стосуватися лише питань, пов'язаних саме з депутатською діяльністю, та стосуватись компетенції того органу чи посадової особи, якому це звернення скероване, у цьому випадку - Президента України ОСОБА_6

Направляючи у квітні 2016 року справу на новий розгляд, Верховний Суд України зазначив, що під час такого розгляду суду слід вжити передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин, зокрема, чи відповідає вимогам Закону № 2790-ХІІ звернення та чи пов'язані питання, про які йдеться у зверненні, з депутатською діяльністю.

Натомість суд належним чином не дослідив, чи є вказане звернення позивача депутатським зверненням за своєю суттю, чи містить воно пропозицію надати офіційне роз'яснення або викласти позицію з питань, віднесених до компетенції органу, якому воно скероване, та чи пов'язане воно безпосередньо з депутатською діяльністю заявника.

Окрім цього, статтею 171-1 КАС врегульовано особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Так, за наслідками розгляду справи Вищий адміністративний суд України може, зокрема, визнати дії чи бездіяльність ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати ВРУ, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії (пункт 2 частини п'ятої статті 171-1 КАС).

Тобто у разі прийняття рішення про визнання бездіяльності протиправною, у цьому випадку щодо нерозгляду звернення, суд може зобов'язати відповідача вчинити певні дії в порядку, передбаченому пунктом 2 частини п'ятої статті 171-1 КАС.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції відповідно до вимог статті 11 КАС не вжив усіх заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі під час вирішення спору.

Верховний Суд України позбавлений можливості установити необхідні обставини у цій справі та усунути допущені порушення, а тому, на думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 171-1, 241 -243 Кодексу адміністративного судочинства України , колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву народного депутата України ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 4 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до цього ж суду.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий О.Ф. Волков
Судді:М.І. Гриців О.В. Кривенда
О.Б. Прокопенко