Справа № 806/1992/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м.Житомир справа № 806/1992/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

позивач - ОСОБА_1,

представник відповідача - Шевчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, Ліквідаційної комісії Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання невідкладно провести повний розрахунок, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у зв'язку зі скороченням штатів та 32400,00 грн., моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області та Ліквідаційної комісії Житомирського міськвідділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання невідкладно провести повний розрахунок, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у зв'язку зі скороченням штатів та 32400,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 03.08.2017року позов в частині позовних вимог до УМВС України в Житомирській області в особі її Ліквідаційної комісії щодо протиправної бездіяльності та зобов'язання невідкладно провести повний розрахунок з Позивачем при його звільненні залишено без розгляду, так як в провадженні цього ж адміністративного суду є адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що 21.03.2017року на виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017року був поновлений на посаді старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського МВ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, а 22.06.2017року був звільнений із вказаної посади через скорочення штатів.

Позивач зазначає, що з моменту поновлення його на посаді та на день звернення з позовом до суду йому не було виплачено відповідне грошове забезпечення, не проведено розрахунок при звільненні та не нарахована і не виплачена відповідна одноразова грошова допомога при звільненні. Такі неправомірні дії Відповідачів, на думку Позивача завдали йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди завданої Відповідачем Позивачем визначено в сумі 32400,00грн.

Представник УМВС України в Житомирській області в особі її ліквідаційної комісії проти позову заперечив і зазначив, що несвоєчасність нарахувань і виплати Позивачу відповідного грошового забезпечення, проведення повного розрахунку при звільненні, нарахування і не виплата відповідної одноразової грошової допомоги при звільненні були зумовлені тим, що УМВС України в Житомирській області та його територіальні органи ліквідовано, всі штати працівників скорочені, кошторис грошового забезпечення особового складу відсутній, а Наказ МВС України від 31.12.2007року №499 щодо умов грошового забезпечення працівників рядового і начальницького складу скасовано з листопада 2016року. Разом з тим, 31.07.2017року Позивачу нараховані та виплачені грошове забезпечення за спірний період в сумі 4291,99грн. та одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 7881,25грн.

Одночасно представник Відповідача зазначив, що Ліквідаційної комісії Житомирського міськвідділу УМВС України в Житомирській області не існує, а в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувають інші справи щодо аналогічних позовних вимог Позивача.

Заслухавши доводи Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у зв'язку зі скороченням штатів та 32400,00 грн., моральної шкоди з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між сторонами щодо порядку та підстав виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюються правовими нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII (надалі-Закон N2262-XII), що були чинні на день їх виникнення.

За приписами частини першої статті 9 Закону N2262-XII у разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що Позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з 22.06.2017року на підставі пункту 64 "г" (через скорочення штатів) і на день звільнення календарна вислуга складала 13 років 09 місяців та 21 день. Тобто, Позивач у відповідності до вказаних вимог Закону N2262-XII мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.

Як зазначено в дослідженій судом копії грошового атестату Позивача, його посадовий оклад складав 850,00грн., оклад за спеціальним званням - 120,00грн., а надбавка за стаж роботи - 242,50грн., що сумарно складає 1212.50грн. (а.с.70). Оригінал такого грошового атестату Позивачем на вимогу суду для дослідження в судовому засіданні не надано.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 25.07.2017року Позивачу була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні зі служби у зв'язку із скороченням штатів в розмірі 7881,25 грн., що складає 50 відсотків місячного грошового забезпечення (1212,50грн.) за кожний повний календарний рік (13років) (а.с.79).

31 липня 2017року за платіжним дорученням №19 від 28.07.2017року була проведена виплата вказаної одноразової грошової допомоги (а.с.76). В той же день вказані кошти були отримані Позивачем, що підтверджується випискою по особовому рахунку Позивача в банківській установі та не заперечується самим Позивачем (а.с.78).

Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо невідповідності його грошового атестату вимогам Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року N499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ".

По-перше, вказаний Наказ МВС України втратив чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року N 1131.

По-друге, розмір одноразової грошової допомоги, її складові, підстави для визначення не є предметом судового розгляду в даній адміністративній справі, так як Позивач про це не зазначав в самому позові і не подавав в установленому порядку змін та доповнень до такого позову.

Таким чином, на день ухвалення судового рішення, одноразова грошова допомога при звільненні Позивачу була нарахована і виплачена. Право Позивача на виплату такої одноразової грошової допомоги є реалізовано, що виключає необхідність визначення та застосування такого способу судового захисту, вказаного в позові, як стягнення таких коштів на користь Позивача.

В розумінні вимог ст.ст.11,99,161 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права особи, а тому позовні вимоги в цій частині Позивача задоволенню не підлягають.

Зазначене не виключає права Позивача на оспорювання в судовому порядку розміру виплаченої одноразової допомоги на загальних підставах.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідачів на його користь 32400,00грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги. Всупереч вказаним вимогам Позивачем не надано жодних належних доказів щодо завдання йому моральної шкоди на вказану суму несвоєчасністю нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Обґрунтування такої моральної шкоди та її розміру Позивачем зроблено виключно положеннями Методичних рекомендацій "Відшкодування моральної шкоди" викладених в листі Міністерства юстиції України від 13.05.2004року №35013,797.

Разом з тим, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 20.09.2013року визнано, що вказані Методичні рекомендації містять посилання на застарілі або неіснуючі норми права, а тому не підлягають для використання в подальшій роботі (а.с.43).

Відповідно до вимог ст.94 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 08 серпня 2017 р.