Справа № 826/11844/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Горяйнова А.М.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 03.09.2015 № 136,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України, в якому просив:

скасувати рішення Державної міграційної служби України в Київській області № 136 від 03 вересня 2015 року про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Грузія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 3 роки до 03 вересня 2018 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що оскаржуване рішення відповідача прийняте ним в межах його повноважень та у відповідності до вимог законодавства.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що він мав намір прибути до України з метою воз'єднання сім'ї, оскільки на території України проживають його дружина та донька.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 (ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 2014-2015 року проживав на території України у місті Дніпропетровську.

19 липня 2016 року позивач уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 (актовий запис №6 Тбіліської служби цивільного реєстру), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_1 (а.с. 50-53). У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 (актовий запис про народження №1454 від 04.11.2014), що підтверджується копією свідоцтва про народження Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції серії НОМЕР_2 (а.с. 30).

У ході проведення оперативно-профілактичних заходів СБЗПТЛ ЛВ в аеропорту «Бориспіль» ГУ МВС України в Київській області встановлено, що 14.08.2014 о 09:00 під час проходження паспортного контролю в терміналі «Д» ДПМА «Бориспіль» на рейс №515 сполученням «Київ-Тбілісі» у громадянина Грузії ОСОБА_2 в закордонному паспорті виявлено підроблені відмітки Державної прикордонної служби України пункту пропуску «Бориспіль».

Слідчим СВ ЛВ в аеропорту «Бориспіль» відкрито кримінальне провадження від 15.08.2014 №0000593 за ознаками злочину, передбаченого частини четвертої статті 358 Кримінального кодексу України.

31.10.2014 Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено вирок, згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. (а.с. 26).

Враховуючи, що перебування ОСОБА_2 на території України може суперечити інтересам охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні та посприяти вчиненню більш тяжких злочинів, на підставі абзаців 2, 3 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 03 вересня 2015 року управлінням Державної міграційної служби України в Київській області було прийнято рішення № 136 про заборону в'їзду в Україну, яким заборонено громадянину Республіки Грузія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в'їзд в Україну строком на 3 роки (а.с. 27-28).

Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області було видано доручення від 03 вересня 2015 року № 10/1-9214/1 щодо заборони в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства (а.с. 23).

09 вересня 2015 року позивач прибув на територію України в міжнародний аеропорт «Бориспіль». При проходженні митного контролю співробітниками державної прикордонної служби було відмовлено позивачу в перетині кордону та депортовано його до країни походження.

21 січня 2016 року позивач знову прилетів до України в аеропорт у м. Запоріжжі, де йому було відмовлено у перетині кордону та депортовано у країну походження.

11 травня 2016 року представник позивача звернувся до Начальника управління Державної міграційної служби з заявою, в якій просив надати документи щодо заборони в'їзду на територію України громадянину Республіки Грузія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку отримав відповідь від 17 травня 2016 року № 10/В-106 з доданими до неї матеріалами (а.с. 20-21).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно статті 13 зазначеного Закону в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну;

якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Статтею 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, яким не дозволяється в'їзд в Україну, при спробі в'їзду в Україну в пункті пропуску через державний кордон України не перетинають державний кордон України та в найкоротший строк повертаються в державу, з якої вони прибули, або в державу, яка видала паспортний документ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2013 року № 1235 затверджено Інструкцію про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства.

Ця Інструкція визначає порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється.

Пунктом 3 зазначеної Інструкції встановлено, що рішення про заборону в'їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові Пленуму Ващого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в'їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". При цьому необхідність заборони в'їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов'язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в'їзд.

Судам під час розгляду спорів про заборону в'їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в'їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Крім того, відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлений вироком Бориспільського міськрайонного суду України від 31.10.2014 у справі № 359/10602/14 факт скоєння позивачем злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (використання підробленого документу), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення відповідача, оскільки перебування ОСОБА_7 на території України може суперечити інтересам охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають на території України та посприяти вчиненню більш тяжких злочинів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на ст. 4 Закону України Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» згідно якої, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту отримання позивачем посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в повні мірі доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

А.М. Горяйнов

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Горяйнов А.М.