Справа № 243/4680/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - Гайдар Андрій Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року справа №243/4680/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2017 року у справі № 243/4680/17 за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (далі Слов'янське ОУПФУ Донецької області), в якій просила: визнати дії Слов'янського ОУПФУ Донецької області щодо зупинення виплати пенсії з травня 2017 року протиправними; зобов'язати Слов'янське

ОУПФУ Донецької області виплатити заборгованість зі сплати пенсії з травня 2017 року по день ухвалення рішення у справі та поновити нарахування і виплату пенсії; звільнити від сплати судового збору; витребувати у відповідача докази призначення пенсії (матеріали пенсійної справи, рішення, протоколи тощо); допустити негайне виконання судового рішення. (арк.справи 1,2)

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з травня 2017 року;

зобов'язано Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з травня 2017 року, включно;

допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з травня 2017 року, в межах суми стягнення за один місяць;

стягнуто на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 640грн. за рахунок Державного бюджету України. (арк.справи 25-28).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». (арк.справи 30-33) .

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, довічно.

Згідно довідки від 09.06.2015 року № НОМЕР_2 ОСОБА_2 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Зареєстроване місце проживання зазначено АДРЕСА_1, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2.

До Слов'янського ОУПФУ Донецької області надійшло рішення комісії № 11-31/12-17 від 21.03.2017 року про відмову соціальних виплат.

На підставі вищезазначеного рішення Рішенням відповідача про припинення нарахування та виплати пенсії від 27.03.2017 року за о/р № 867988 ОСОБА_2 виплату пенсії припинено.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з травня 2017 року на підставі непідтвердження її місця перебування.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058 за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з травня 2017 року. (арк.справи 17)

Пенсійний орган в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачеві відмовлено у виплаті пенсії у зв'язку з непідтвердженням фактичного місця проживання, що позбавляє відповідача можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії (арк. справи 30-33).

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з травня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, а рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не є таким рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону №1058.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

Таким чином, виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем Рішення про припинення нарахування та виплату пенсії від 27.03.2017 року за о/р № 867988 ОСОБА_2 прийнято неправомірно.

Також колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання дій відповідача щодо зупинення виплати пенсії з травня 2017 року протиправними; зобов'язання відповідача виплатити заборгованість зі сплати пенсії з травня 2017 року по день ухвалення рішення у справі та поновити нарахування і виплату пенсії, тобто здійснити певні дії.

Рішенням суду першої інстанції визнано протиправною бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з травня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (стаття 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

В межах спірних правовідносин негативні правові наслідки для позивача створює саме рішення відповідача про припинення нарахування та виплати пенсії позивачу від 27.03.2017 року за о/р № 867988, а не дії або бездіяльність відповідача

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог та інтересів тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про припинення нарахування та виплати пенсії від 27.03.2017 року за о/р № 867988 ОСОБА_2; зобов'язати Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з травня 2017 року, включно.

Також відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України колегія суддів вважає необхідним допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з травня 2017 року, в межах суми стягнення за один місяць.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо не визначення початкової дати перерахунку пенсії, і призводить до необхідності скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позовних вимог з урахуванням ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вимог ст..94 КАС України колегія суддів вважає необхідним присудити на користь ОСОБА_2 з Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, сплачений за подання позову, у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової про задоволення позовних вимог з урахуванням ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч.ч.1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195,197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2017 року у справі № 243/4680/17 - задовольнити частково.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2017 року у справі № 243/4680/17- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про припинення нарахування та виплати пенсії від 27.03.2017 року за о/р № 867988 ОСОБА_2.

Зобов'язати Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з травня 2017 року, включно.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з травня 2017 року, в межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 зі Слов'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, сплачений за подання позову, у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф. Ханова