Справа № 823/1144/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року справа № 823/1144/17

м. Черкаси

09 год. 05 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Савості С.В.,

за участю: представника позивача Коваля П.О. та Махової Н.І. - за довіреностями, представника відповідача Починка О.І. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом комунального закладу «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» до Північного офісу Держаудитслужби про визнання частково нечинним та скасування вимоги в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось комунальний заклад «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Північного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати недійсним пункт 6 вимоги управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області №26-23-04-19-18/2249 від 21.04.2017 «Щодо усунення порушень законодавства».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно винесено вказаний п. 6 вимоги від 21.04.2017 «Щодо усунення порушень законодавства», оскільки позивачем у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» було здійснено нарахування єдиного внески на суми заробітної плати звільнених працівників за відпрацьований період. Представники позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив в повному обсязі та зазначив, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обв'язки для позивача, в той час як оскаржуваний п. 6 вимоги від 21.04.2017 «Щодо усунення порушень законодавства» пред'явлена для усунення порушень, виявлених під час ревізії, що виключає можливість оскаржити вказану вимогу до адміністративного суду (постанови Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-40а14 та 7 жовтня 2014 року №21-368а14. Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом підконтрольної установи або за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а ревізія фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» та реалізація матеріалів ревізії проведені в межах чинного законодавства, то, на думку відповідача, вказаний адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області відповідно до пункту 4.3.2.1 плану контрольно-ревізійної роботи Держаудитслужби на І квартал 2017 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» за період з 01.01.2014 по 31.01.2017. Результати ревізії оформлені актом №04-31/005 від 23.03.2017, в якому зафіксовані порушення чинного законодавства України.

За результатами ревізії відповідачем прийнято вимогу №26-23-04-19-18/2249 від 21.04.2017 «Щодо усунення порушень законодавства», в якій п. 6 встановлено порушення вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» та ч. 1 ст. 9 Закону №996, оскільки позивачем протягом періоду з 01.01.2014 по 31.12.2016 проведено нарахування та перерахування єдиного соціального внеску на суми компенсацій за невикористані відпустки, виплачені після звільнення працівників (розірвання трудових відносин із закладом), що призвело до зайвого використання коштів загального фонду міського бюджету на загальну суму 20472 грн. 03 коп. Вказаним порушенням закладу завдано матеріальну шкоду (збитків) на відповідну суму.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно з Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 310 (далі - Положення № 310), Державна фінансова інспекція України, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 цього Положення).

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема, вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 5 пункту 4 Положення № 310).

Відповідно до пункту 6 Положення № 310 Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Також Положенням № 310 установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави (пункт 4 Положення № 310).

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як свідчать матеріали справи, управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області пред'явила вимогу №26-23-04-19-18/2249 від 21.04.2017 «Щодо усунення порушень законодавства» про усунення порушень законодавства, виявлених під час ревізії. При цьому оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15 квітня 2014 року № 21-40а14 та 7 жовтня 2014 року №21-368а14, висновки яких у відповідності до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 14.08.2017.