Справа № 814/2474/16
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2474/16

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

15 серпня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Потапчука В.О.
судді -Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 03 серпня 2016 року №000100/12-40.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 03 серпня 2016 року №000100/12-40 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

12 липня 2016 року співробітниками відповідача проведено перевірку магазину за адресою: Миколаївська область, с. Рибаківка, квартал №6/27, який належить ФОП ОСОБА_4, за результатами якої складено акт перевірки №133/14-29-40-12/301511845.

Згідно акту перевірки було встановлено факт знаходження в реалізації роздрібної торгівлі алкогольними напоями, маркованих маркою акцизного податку із простроченим терміном її придатності.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області було прийнято рішення №000100/12-40 від 03 серпня 2016 року про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., яке було отримано позивачем 12 серпня 2016 року.

Підставою для винесення рішення є порушення позивачем вимоги абз.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Вирішуючи справу та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за порушення, яке зазначено в акті перевірки від 12 липня 2016 року не передбачена абзацом 15 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тобто рішення не відповідає акту, складеному за результатами перевірки ФОП ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

У п.80.1 ст. 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.226.1, п.226.9 ст. 226 Податкового кодексу України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Пунктом 4 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що в разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Відповідно до п.5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 розмір плати за одну марку акцизного податку для алкогольних напоїв становить 0,1926 гривні, для тютюнових виробів - 0,091 гривні. Марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва (з фільтром та без фільтра) - зеленій, для тютюнових виробів імпортного виробництва (з фільтром та без фільтра) - синій кольоровій гамі. На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «Україна», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається з початкових літер слів «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», «тютюн вітчизняний з фільтром» - «ТВ ЗФ», «тютюн вітчизняний без фільтра» - «ТВ БФ», "тютюн імпортний з фільтром» - «ТІ ЗФ», «тютюн імпортний без фільтра» - «ТІ БФ»; індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до абз.15 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Отже, з наведених норм слідує, що алкогольні напої, які реалізуються на території України, повинні бути марковані марками акцизного податку зразка, затвердженого Кабінету Міністрів України.

При цьому, у разі зміни зразка марок акцизного податку алкогольні напої, що були марковані марками попереднього зразка, можуть бути реалізовані виключно до закінчення терміну їх придатності, а після цього їх слід вважати такими, що не містять марок акцизного податку, встановленого зразка.

Водночас, реалізація та/або зберігання таких товарів зі спливом терміну їх придатності із марками акцизу попереднього зразка є порушенням вимог п.4 ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що вказує на реалізацію/зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку і є підставою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності у вигляді штрафу за абз. 15 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення фактичної перевірки, тобто станом на 12 липня 2016 року позивачем здійснювався продаж та зберігання алкогольного напою, а саме пляшки горілки особливої «Максимум» Платинум, місткістю 0,5 л, міцністю 40%об., яка маркована попереднього зразка (17АААБ, 007305, 11/14, 14,106 грн.), термін придатності для споживання якої скінчився 27 листопада 2015 року.

Більш того, в матеріалах справи наявна пояснювальна записка позивача від 12 липня 2016 року, згідно якої нею не заперечується факт реалізації на момент проведення перевірки вказаного алкогольного напою, виготовленого 27 листопада 2014 року та строк придатності якого складав 12 місяців з дати виготовлення (а.с.26).

Тобто, колегія суддів вважає, що марка акцизного податку на пляшці горілки особливої «Максимум» Платинум, місткістю 0,5 л, міцністю 40% об. не відповідає зразку, встановленому Кабінетом Міністрів України (марковане маркою акцизного податку попереднього зразка).

Отже, позивачем здійснювався продаж алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка у розумінні статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а отже позивачем порушено вимоги п.4 ч.4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» і тим самим вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З урахуванням цього, твердження позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що статті 11 та 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не передбачають відповідальності за реалізацію/зберігання алкогольних напоїв із закінченим терміном придатності є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтовуючи мотиви для задоволення позову, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що віднесення алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, який знаходиться в обігу з порушенням терміну придатності для споживання, не свідчить про те, що такий продукт є немаркованим маркою акцизного податку, у зв'язку з чим вимоги щодо скасування рішення №000100/12-40 від 03 серпня 2016 року про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк