Справа № 810/1957/16
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

4 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б.,-
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (далі - Товариство) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2017 року у справі за позовом Товариства до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі - ДПІ) про зобов'язання подати висновок та стягнення пені,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 квітня 2017 року залишив без змін ухвали Київського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року про залишення без розгляду адміністративного позову.

Товариство не погодилось з ухвалою Вищого адміністративного суду України і подало заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального і процесуального права, які регулюють строки звернення за захистом порушеного права, у подібних правовідносинах, що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 6, 7 березня, 26 вересня 2013 року, 18 березня, 17 листопада 2014 року, 25 лютого 2015 року, 14 березня 2017 року (справи №№ К/9991/9511/11, К/9991/7845/11, К/800/4084/13, К/800/27708/13, К/800/38736/14, К/800/57521/14, К/800/20647/16 відповідно).

До заяви також долучено клопотання про поновлення пропущеного строку, поважними причинами пропуску якого Товариство називає несвоєчасне і запізніле направлення і отримання копії оскаржуваної ухвали (направлена - 19 квітня 2017 року, отримана - 30 травня 2017 року), що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, установлених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою - четвертою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина п'ята статті 238 КАС).

Товариство пропустило встановлені законом строки подання заяви. Але названі ним причини пропуску строку за ситуації, що склалася в цій справі, можна визнати поважними для його поновлення.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за схожих предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту заяви і тексту судового рішення суд касаційної інстанції з посиланням на положення частини першої статті 99 КАС в поєднанні зі статтями 56, 102 Податкового кодексу України (далі - ПК) висновував, що з позовними вимогами зобов'язати ДПІ подати висновок із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, та про стягнення пені, Товариство звернулося поза межами 1095-денного строку з моменту, коли могло дізнатися про порушення своїх прав. Названі ним підстави для поновлення процесуального строку визнав неповажними.

У наданих для порівняння рішеннях від 7 березня, 26 вересня 2013 року, 18 березня, 17 листопада 2014 року, 25 лютого 2015 року, 14 березня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що звернення платників податків до суду щодо стягнення бюджетного відшкодування були поданні з дотриманням положень статті 15 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», пункту 43.3 статті 43, статті 102 ПК про 1095-денний строк оспорення неподання податковим органом висновку на отримання бюджетного відшкодування з моменту отримання права на це. Оскільки податковий орган не надавав зазначеного висновку в строки, встановлені пунктами 200.13, 200.15 ПК, платники податків набули право на нарахування пені в порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 ПК.

В ухвалі від 6 березня 2013 року суд касаційної інстанції, коли скасував рішення судів попередніх інстанцій про залишення адміністративного позову без розгляду і направив справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви, виходив із того, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду не було підстав для висновку про пропуск строку позовної давності без зобов'язання ДПІ надати обґрунтування щодо поважності причин пропуску такого строку.

Аналіз правозастосування у наведених рішеннях дозволяє дійти висновку, що норми матеріального права, які регулюють відносини визначення строку звернення з вимогою про зобов'язання ДПІ подати висновок щодо бюджетного відшкодуванню, у справах, в яких вони були ухвалені, застосовувалися залежно від змісту та характеру фактичних обставинами.

Зазначені обставини в розумінні положень пунктів 1, 2 частини першої статті 237, пункту 3 частини другої статті 239 КАС дають підстави вважати заяву необґрунтованою і такою, що унеможливлює допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Поновити строк на подання заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2017 року.

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про зобов'язання подати висновок та стягнення пені, про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко