Справа № 497/769/17
Суддя: Раца В. А.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.08.2017 Справа № 497/769/17
Провадження № 2-а/497/49/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Раца В.А.

секретарі - Божевій І.Д.

за участю сторін: представника відповідача - Арнаутова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Болградської міської ради Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Болградської міської ради Одеської області та просить постановити рішення яким визнати дії Болградської міської ради щодо відмови у наданні йому згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, неправомірними та зобов'язати відповідача розглянути його заяву про надання згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він позивач звернувся до Болградської міської ради з проханням надати дозвіл на розміщення тимчасової споруди, за вищезазначеною адресою, на земельній ділянці, загальною площею - 26,6 кв.м., з метою проведення підприємницької діяльності, на що отримав відмову викладену у листі від 24.03.2017 року № 220. Після чого позивач повторно звернувся до відповідача з заявою від 06.04.2017 року в якій просив вказати мотиви відмови з посиланням на закон. Проте відповідач надіслав на його адресу лист від 21.04.2017 року № 360, в якому знову не було зазначено підстав відмови, при цьому, як зазначає позивач, земельна ділянка на якій він хоче розмістити тимчасову споруду відповідає усім необхідним вимогам для розміщення тимчасової споруди, і погоджена з усіма відповідними службами.

Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, підтримав письмові заперечення та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач просив надати згоду на розміщення тимчасової споруди, яку планувалося розмістити із порушенням норм законодавства.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови м.Болграда з заявою про надання йому фізичний особі підприємцю дозволу на розміщення тимчасової споруди, за адресою АДРЕСА_1, на земельній ділянці, загальною площею 26,6 кв.м. з метою проведення підприємницької діяльності, надавши до заяви ситуаційну схему розташування тимчасової споруди на місцевості, яка погоджена з відповідними службами.

На підставі цієї заяви 16.03.2017 року було підготовлено проект рішення про надання згоди ОСОБА_2 на розміщення тимчасової споруди торгового призначення для здійснення підприємницької діяльності, який було погоджено 16.03.2017 року.

Як вбачається з витягу з протоколу №5 від 21.03.2017 року засідання виконавчого комітету Болградської міської ради VІІ скликання в Одеській області, на якому були присутні 8 членів рішення відносно надання дозволу ОСОБА_2 не прийнято.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України ззавданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до органу місцевого самоврядування із клопотанням про надання йому дозволу на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності.

Стаття 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачає, що акти прийняті відповідною радою та законні вимоги органів та посадових осіб є обов'язковими для виконання громадянами зокрема, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вимог вищезазначеної статті наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Згідно цього порядку, тимчасова споруда торговельного, побутового,соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктом 2.5. цього Порядку визначено, що про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Порядком зазначено. що перелік документів є вичерпним, і комплексна схема не є обов'язковою умовою заявлення намірів щодо розташування ТС.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідної організації для розробки ситуаційної схеми розміщення споруди для підприємницької діяльності на місцевості, за вищевказаною адресою.

Ситуаційна схема розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності було погоджено з ГУ НП України в Одеській області, відділом містобудування, архітектури, розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Болградської райдержадміністрації, Болградським УЕГГ ПАО «Одесагаз», Болградським РЕМ ПАТ «Одесаобленерго», ПАТ «Укртелеком», КП «Водоканал»( а.с.9).

Як вбачається з листа № К-220 від 24.03.2017 року Болградської міської ради Одеської області за результатами розгляду проекту рішення «Про дачу згоди ОСОБА_2 на розміщення тимчасової споруди торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1» і проведеного голосування членами виконавчого комітету, позитивного рішення не прийнято (а.с.6) та взагалі рішення відповідачем не приймалося, при цьому причини з яких не прийнято рішення заявнику пояснені не були.

Разом з цим, з виписки з протоколу № 5 засідання виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 21.03.2017 року, вбачається, що п.10 зазначено розгляд заяви ОСОБА_2 на розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, при розгляді якої, начальник відділу будівництва, архітектури, житлово-комунального госпорадрства та ГАСК Арнаут Л.Г. ознайомила присутніх з проектом рішення про надання такої згоди, до доданих до нього документами, при цього не повідомила про невідповідність на її думку, законодавчим нормам розміщення споруди, більш того не повідомила про наявність погодження ситуаційної схеми розміщення споруди, відділом, який вона очолює.

Також із зазначеного протоколу, не вбачається хто виступив проти прийняття рішення про надання згоди на розміщення тимчасової споруди, а лише була поставлена пропозиція прийняття проекту рішення за основу, за результатами голосування якого усі присутні проголосували "проти".

Крім цього, суду з боку відповідача не надано жодних доказів письмового повідомлення позивача про аргументовану відмову щодо реалізації намірів розміщення ТС, як того вимагає п.2.5 Порядку.

Таким чином, з наведеного, судом встановлено, що дія (бездіяльност) суб'єкту владних повноважень вчинені необґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено, не добросовісно, без дотриманням принципу рівності перед законом, та непропорційно, а саме щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тому є всі підстви для визнати дії Болградської міської ради Одеської області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 - неправомірними, та зобов'язати Болградську міську раду Одеської області розглянути заяву ОСОБА_2 про надання згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то слід зазначити, що поняття моральної шкоди визначено у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

За змістом частини 1 статті 70 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо), тому суд приходить до висновку щодо відмови у позовних вимогах про стягнення моральної шкоди.

Керуючись України, ст.ст. 3, 6, 8, 9, 10, 11, 70, 71, 72, 79, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_2 до Болградської міської ради Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати дії Болградської міської ради Одеської області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 - неправомірними.

Зобов'язати Болградську міську раду Одеської області розглянути заяву ОСОБА_2 про надання згоди на розміщення тимчасової споруди торгівельного значення для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня прийняття постанови.

Суддя