Справа № 805/2276/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 р. Справа №805/2276/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Смаль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення від 28 лютого 2017 року № 11882/10/28-10-50-12-14

за участю представників:

від позивача: Романенко О.М. - за дов. від 16.03.2017р.

від відповідача: Макаренко М.В. - за дов. від 16.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» заявлено позов до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 28 лютого 2017 року № 11882/10/28-10-50-12-14 про відмову Публічному акціонерному товариству «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» у застосуванні підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення є протиправним та таким, що суперечить нормам діючого законодавства України, оскільки воно звужує права платника податків, який здійснював свою господарську діяльність на території проведення АТО, та який фактично, за об'єктивних обставин, не має можливості надати первинні документи у зв'язку з їх втратою.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає, що в порушення абзацу 5 підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України позивачем в повідомлені про втрату документів не зазначено загальний перелік первинних документів та календарні періоди, за які було втрачено первинні документи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 03361075, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку в Харківському управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Крім того, відповідно до постанови загальних зборів акціонерів позивача від 29 травня 2015 року № 1 товариство змінило адресу місцезнаходження на м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1.

25 січня 2017 року за вихідним номером 15/1-165 позивач надав до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повідомлення про втрату документів, в якому було зазначено, що перевезення первинних документів за період з 1 січня 2013 року по 8 червня 2015 року зі структурних підрозділів позивача, а також безпосередньо з головного офісу позивача було неможливо, у зв'язку з їхнім знаходженням на території непідконтрольній українській владі. Крім того, у повідомленні було зазначено, що перелік втрачених документів скласти не вбачається за можливе за період з 1 січня 2013 року по 8 червня 2015 року.

28 лютого 2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби за підписом виконуючого обов'язки заступника начальника - начальника Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС було прийнято рішення № 11882/10/28-10-50-12-14 про відмову Публічному акціонерному товариству «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» у застосуванні підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Відмова вмотивована тим, що в порушення абзацу 5 підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень ПК України позивачем в повідомленні про втрату документів не зазначено загальний перелік первинних документів та календарні періоди, за які було втрачено первинні документи.

Відповідно до підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції, до платників податків, які провадили господарську діяльність на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і не можуть пред'явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, як виняток із положень пункту 44.3 та пункту 44.5 статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред'явлення первинних документів: первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані у зв'язку із проведенням антитерористичної операції), первинні документи знаходяться в районі населених пунктів, на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які неможливо вивезти або вивезення яких з даної території пов'язане із ризиком для життя та здоров'я платника податків, або неможливе у зв'язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків за місцем свого обліку подає до контролюючого органу повідомлення у довільній формі, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому вказуються: обставини, які призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, календарні періоди (день/місяць/рік), а також загальний перелік первинних документів (у разі можливості, із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності за періоди, які вказані у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв'язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від'ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від'ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) років, періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів до завершення антитерористичної операції запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок стосовно зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків зобов'язаний подати до контролюючого органу нове повідомлення із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього пункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом стосовно зазначених у повідомленні періодів, у тому числі після завершення антитерористичної операції.

Втрата документів, що не пов'язана з проведенням антитерористичної операції, не надає право платнику податків застосовувати положення цього пункту.

Зазначені в цьому пункті положення застосовуються до платників податків, які станом на 1 грудня 2016 року здійснили зміну своєї податкової адреси з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на іншу територію України.

Платник податків не може застосовувати положення цього пункту стосовно календарних періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

Обов'язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього пункту покладається на контролюючий орган. Платник податків, який безпідставно застосував положення цього пункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови контролюючого органу у застосуванні положень цього пункту контролюючий орган зобов'язаний видати вмотивоване рішення у строк не пізніше одного місяця з дати отримання повідомлення від платника податків, в якому зазначаються підстави та докази такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків щодо періодів, які зазначені у повідомленні.

У податкових періодах, зазначених у повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов'язань з податків і зборів, задекларовані у податкових деклараціях за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані у податкових деклараціях/розрахунках за вказані податкові звітні періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленої у податкових деклараціях за вказані звітні періоди.

Судом встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, що позивач здійснив перереєстрацію на підконтрольну територію України, а саме до м. Краматорськ у червні 2015 року, структурні підрозділи, по яким втрачені первинні документи, знаходяться на тимчасово непідконтрольній території, на якій проводиться антитерористична операція, що не заперечується відповідачем. Суд зазначає, що норми підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не передбачають визначення в повідомленні підприємства про втрату первинних документів тільки за період з 14 квітня 2014 року, на чому наполягає представник відповідача, так як зазначено у даному підпункті - платник податків не може застосовувати положення цього пункту стосовно календарних періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

Суд не приймає також посилання відповідача на те, що в порушення абзацу 5 підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України позивачем в повідомленні про втрату документів не зазначено загальний перелік первинних документів та календарні періоди, за які було втрачено первинні документи, з огляду на те, що у повідомленні про втрату документів від 25 січня 2017 року позивач зазначив, що перелік втрачених первинних документів скласти не вбачається за можливе, у зв'язку із захопленням будинку, де розташовувався позивач, а саме м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, 23а., а також його структурних підрозділів, що підтверджується заявами про скоєння злочину від 11 серпня 2015 року № 15/1-1-272, від 27 серпня 2015 року № 15/1-432, витягами з кримінального провадження № 0001842, № 0001674. Отже, суд зазначає, що неможливість вивезення первинних документів з міста Донецька (місця первинної реєстрації позивача) пов'язана з проведенням антитерористичної операції (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р), що надає право застосовувати до платника податків положення підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Суд зазначає, що позивачем дотримані всі умови, за яких підприємство має право скористатися нормами підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. В свою чергу, даний підпункту передбачає, що обов'язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього пункту покладається на контролюючий орган, однак під час судового розгляду справи відповідачем не наведено обґрунтованих підстав та належних доказів, які б спростовували втрату позивачем первинних документів за визначений у повідомленні період, та податковий орган формально намагається позбавити платника податків права на застосування підпункту 38.11.

Отже, враховуючи те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у застосуванні положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення від 19 червня 2017 року № 2413 на суму 1600 грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 28 лютого 2017 року № 11882/10/28-10-50-12-14 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 28 лютого 2017 року № 11882/10/28-10-50-12-14 «Про відмову ПАТ «Донецькоблгаз» (код 03361075) у застосуванні п.п. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України».

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 8 серпня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 11 серпня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.