Справа № 547/1171/14-а
Суддя: Харченко В. Ф.
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1171/14-а
Провадження № 6-а/547/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року смт.Семенівка Польавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області заяву справу

заяву головного державного виконавця

Відділупримусового виконання рішень управління державної

виконавчої служби Головного територіального управління

юстиції у Полтавській області ОСОБА_1,

боржник (відповідач) Глобинське обєднане управління Пенсійного фонду України

Полтавської області, представник ОСОБА_2,

стягувач (позивач) ОСОБА_3,

про заміну способу і порядку виконання постанови суду

ВСТАНОВИВ

Головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ю.А.Дрібна звернулась до суду із заявою якою просила змінити спосіб і порядок виконання постанови Семенівського районного суду Полтавської області від 08.09.2014, а саме стягнути з управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області на користь ОСОБА_3 нарахованої, але не виплаченої пенсії в сумі 28089,89 грн. Вимоги заяви обґрунтовано відсутність відповідного фінансового ресурсу бюджету на суму 28089,89 грн. При цьому рішення суду зобовязального характеру щодо проведення соціальних виплат не входить до переліку рішень, виконання яких за змістом Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" гарантовано державою, тому порядок та спосіб виконання слід змінити із зобовязання перерахувати й виплатити на стягнення нарахованої органом ПФУ суми пенсій.

Заявник у судове засідання не з'явився, просив розглянути заяву за його відсутності.

Стягувач у судове засідання не з'явився, про яке повідомлений належним чином.

Представник боржника ОСОБА_2 заперечувала щодо вимог заяви, вказала, що суд не може задовольнити заяву, оскільки зміниться суть постанови суду, що є недопустимим. Боржник щокварталу формує відповідні запити до ПФУ про наявну заборгованість перед стягувачами, відповідні бюджетні запити і призначення формує ПФУ. Зараз розпочато виплату коштів за судовими рішенням 2011 року. Боржник включив існуючу заборгованість перед стягувачем у виплатні документи.

Боржник, як правонаступник УПФУ в Семенівському районі Полтавської області, письмово заперечував проти вимог заяви, вказав, що за постановою суду відповідач зобовязаний вчинити дії з нарахування та виплати пенсії, не передбачено стягнення на користь позивача чітко визначеної суми. Заява державного виконавця не змінює спосіб і порядок виконання рішення суду, а істотно змінює суть рішення суду, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України суд розглядає питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено, що постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 08.09.2014, справа № 547/1171/14-а, зокрема, зобовязано УПФУ в Семенівському районі Полтавської області провести ОСОБА_3П починаючи з 26 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно нарахування та виплату відповідно до статей 50, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням проведених виплат.

Постанова набрала законної сили 24.10.2014.

На виконанні заявника перебуває відповідний виконавчий лист суду щодо примусового виконання зазначеної частини постанови суду, виконавче провадження № 53078481.

Визначена заборгованість боржника перед стягувачем щодо сплати пенсії складає 28089,89 грн.

За змістом ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Верховний Суд України у постановах від 11.11.2014 № № 21-394а14, 21-475а14, від 13.01.2015 № 21-604а14, від 17.02.2015 № 21-622а14, від 24.03.2015 № 21-85а15, від 14.04.2015 № 21-78а15 сформулював правовий висновок згідно якого в разі, якщо судовим рішенням у справі про соціальні виплати було постановлено визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень, зобов'язано останнього провести перерахунок певної виплати (наприклад пенсії) та здійснити таку виплату на користь особи, але судове рішення залишається невиконаним у зв'язку з відсутністю коштів у відповідача (боржника), то зміна способу виконання рішення на стягнення цих коштів є незаконною. Така позиція ВСУ мотивована тим, що в названих вище справах судами було прийнято рішення про зобов'язання нарахувати (або здійснити перерахунок) та виплатити певні періодичні соціальні виплати (пенсію, соціальну допомогу), при цьому розрахунки сум належних виплат суди не здійснювали, тому, змінивши спосіб виконання таких постанов із зобов'язання виплатити такі суми (після їх нарахування компетентним органом) на стягнення конкретної суми, суди змінювали постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Зокрема Верховний Суд України вказав, що як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідачасубєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідачасубєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобовязання відповідача вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум пенсії буде здійснена боржником після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Посилання заявника на неможливість виконання рішення суду зобовязального характеру щодо проведення соціальних виплат у звязку з відсутністю такого виду рішень у визначеному ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобовязання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Розрахунок суми належної стягувачеві пенсії за спірний період суд не здійснював, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобовязання виплатити зазначені пенсії на стягнення їх конкретної суми, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобовязання органу ПФУ здійснити виплату із зобовязання на стягнення такої виплати є незаконною.

Слід зазначити, що ініціювання зміну способу та порядку виконання постанови суду, а також заперечення щодо неї з боку боржника не знімає із завника і боржника обовязку вчиняти дії, покладені на них як Законом України "Про виконавче провадження", так і Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Керуючись ст.ст. 2, 158, 160-163, 1832, 184-186, 254, 263 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня проголошення, а для особи, яка не брала участь у засіданні, з дня отримання її копії, до Харківського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Ф.Харченко