Справа № 802/358/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/358/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представник позивача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

представник відповідача - ОСОБА_3, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену в листі від 09.12.2016 року № Х-20815/0-5614/6-16, у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту); зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт вказав, що висновки викладені в постанові не відповідають обставинам справи, також судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 15.11.2016 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Черешмошнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, номер земельної ділянки (кварталу) :02:004, яка зареєстрована для передачі учасникам АТО.

До поданої заяви позивачем було додано копію паспорта, копію ідентифікаційного номеру, копію посвідчення учасника бойових дій, інформацію про зареєстровані земельні ділянки, графічний матеріал (викопіювання).

Судом зясовано, що наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.10.2016 року №2-13489/15-16-СГ, на земельну ділянку яку бажає отримати у власність позивач, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_5

Крім того, листом Відділу Держгеокадастру у Погребищенському районі Вінницької області від 29.11.2016 року №22-28-99.1-1932/2-16 повідомило ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, що при проведенні польових робіт Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру, площа масиву розміром 5,6 га з якого громадянин ОСОБА_4 бажає отримати земельну ділянку, зменшилась до 3,4 га в звязку з розташуванням схилу більше 5°.

Листом №Х-20815/0-5614/6-16 від 09.12.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_4 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність посилаючись на те, що на зазначену на графічних матеріалах земельну ділянку надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі. Вказав, що позивач може набути право на іншу земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення у порядку визначеному статтею 116 та 118 Земельного кодексу України.

На думку позивача відмова Держгеокадастру є необґрунтованою та протиправною, оскільки вона суперечить ст. 118 Земельного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідач з непередбачених законом підстав відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га з метою ведення особистого селянського господарства на території Черемошнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, а також вказав, що з огляду на наявність у суду права за умови задоволення вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, та зобовязання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма цієї статті).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Також аналіз статей 116, 118, 122, 123 ЗК України дає підстави вважати, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. Тому у суду не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, відмовляючи у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач вказав на ту обставину, яка не передбачена у частині сьомій статті 118 ЗК України, а саме: наявність дозволу на розробку проекту землеустрою іншою особою.

Тому, підстава, з якої відповідач виніс оскаржену відмову, не узгоджується з приписами чинного земельного законодавства.

Апелянт в скарзі також посилається на судову практику Верховного Суду України від 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 2013 року стосовно того, що надання дозволу на розроблення проекту відведення тієї ж земельної ділянки на яку вже надано дозвіл іншій особі є передчасним, однак дана практика не узгоджується з чинним земельним законодавством та судовою практикою, яка склалась на сьогоднішній день.

Так, у правових висновках Верховного Суду України викладених у рішеннях від 10.12.2013 року справа №21-358а13, від 07.06.2016 року справа №21-1341а16, від 11.10.2016 року справа №21-1625а16 зазначено, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

За таких обставин твердження позивача про незаконність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є обґрунтованим.

Крім того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 ОСОБА_6 Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на висновок суду щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області стосовно надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, а також те, що у разі повторного розгляду клопотання позивача не виключено прийняття протиправного рішення суб'єктом владних повноважень, що може призвести до необхідності повторного звернення до суду, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та з обраним способом захисту позивачем порушеного права про зобов'язання відповідача видати зазначений дозвіл.

Аналогічна правова позиція з урахуванням висновків Верховного Суду України наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року у справі К/800/32729/15.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8