Справа № 336/578/17
Суддя: Карабак Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/578/17
Пр. № 2-а/336/96/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за за 2014, 2015 та 2016 роки; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11 січня 2017 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Позивач посилається на те, що він перебуваєна обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 09.07.2008 року отримує пенсію за вислугою років, призначену у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» З 30.05.2013 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 11 січня 2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії (2014-2016 рр.).

Листом №19/Ш-1 від 20.01.2017 року управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Та повідомило, що він отримую пенсію за вислугою років, а при переході на пенсію за віком пенсію буде розраховано із застосовуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший), що для нього є недоцільним, та порадило у разі незгоди звертатися до суду.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просив вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя проводить переведення з одного виду пенсії на інший, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для перерахування пенсії відсутні, просить у задоволенні позову відмовити

Сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Розглянувши адміністративний позов із доданими документами, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років з 09.07.2008 року у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

З 30.05.2013 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки мені виповнилося 60 років.

Після досягнення пенсійного віку, 11 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Але, управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1в призначені пенсії у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та повідомило, що у випадку призначення пенсії за віком буде застосовано показник середньої заробітна плата по України за 2007 рік.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Таким чином, громадяни України, які мають право одночасно на різні види пенсій, наділені правом обирати, у відповідності до якого закону їм отримувати пенсію, вид пенсії, яку вони хочуть отримувати, та час, з якого вони будуть отримувати дану пенсію.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення мені пенсії, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу 09.07.2008 року управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя було призначено пенсію по вислузі років у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В свою чергу, 11.01.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, на момент призначення ОСОБА_1пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-УІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних, органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої, заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.

Оглянувши матеріали пенсійної справи, та проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1за вислугу років, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Таким чином, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2017 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2014-2016 роки.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року по справі № 133/476/15-а.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи, що Законом № 1058 не передбачена пенсія по вислузі років, дії відповідача щодо переведення з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачається лише тимчасова виплата даним категоріям громадян. Крім того, кошти УПФУ за виплату та доставку пенсій повертаються підприємствами, на яких працювали особи, зазначені в абз. 1 даного пункту.

Тобто, даний вид пенсії виплачується не Пенсійним фондом, а підприємством, на якому позивач працював, не за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, як встановлено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1. пенсії за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв'язку з втратою годувальника), а за рахунок підприємства.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, при призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком, із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014, 2015 та 2016 роки), позовні вимоги підлягають задоволенню з 11.01.2017 року, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку для подачі адміністративного позову.

Вирішуючи вимоги про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.2).

Крім того, відповідно до ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Втім, суду не надано належним доказів надання правової допомоги позивачу, оскільки він звернувся до суду із позовною заявою, що підтверджено підписом, документи надіслані засобами поштового зв'язку.

Крім того, за умовами договору № 35/ш про надання юридичних послуг від 11.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Клопковим С.М., а саме п.3.3, виконання послуги та її оплата підтверджується актом виконаних робіт, який підписується сторонами або їх уповноваженими представниками. Втім, надано лише акт про прийняття грошових коштів. Акту виконаних робіт в матеріалах справи не міститься, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 9-11, 90, 94, 99-103, 122, 159-162, 185, 186, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (код за ) призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати, з 11 січня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (код за ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Г.Карабак