Справа № 820/2132/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 р.Справа № 820/2132/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т, Ша

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. по справі № 820/2132/17

за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд стягнути з Товариства з обмеженною відповідальністю "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН" (далі за текстом - ТОВ "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН", відповідач) на користь позивача адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, в сумі 75689,43 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 року в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме: ст. 18, 19, 20 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів. Якщо створене місце не введено в дію шляхом працевлаштування інваліда, то підприємство чи організація не звільняються від обов'язку щодо сплати адміністративно-господарських санкцій до Фонду на підставі ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

04 серпня 2017 року до канцелярії Харківського апеляційного адміністративного суду відповідачем було надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН" перебуває на обліку в Харківському обласному відділенні фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

Згідно форми 10-ПІ "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2016 рік, що надавався відповідачем до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2016 році становила 66 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників-інвалідів на підприємстві складала 0 осіб, чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановлено ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 3 осіб, що відповідає вимогам законодавства.

Із звітів відповідача, поданих до Харківського міського центру зайнятості за формою статистичної звітності №3-ПН, вбачається що підприємство в 2016 році належним чином інформувало центр зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до наказа № 5/16-шр від 23.02.2016 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДЕРСТАР ЮКРЕЙН» затверджено зміни до штатного розпису підприємства та створено з 24.02.2016 робочі місця у кількості 4(чотири) для працевлаштування виключно інвалідів.

24.02.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН» направлено до Харківського міського центру зайнятості звіт формою 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів.

Судом першої інстанції також встановлено, що 06.06.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН» направлено до Харківського міського центру зайнятості звіт формою 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів.

Згідно листа Харківського міського центру зайнятості від 06.04.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН» протягом 2016 надавались звіти за формою 3-ПН. Крім того в листі зазначено, що в центрі зайнятості перебували особи з обмеженими фізичними можливостями, однак до відповідача для працевлаштування такі особи у 2016 році не направлялись, відмов у працевлаштуванні інвалідів за направленням Харківського міського центру зайнятості з боку підприємства не було.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були виконані вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, а тому підстави для застосування позивачем адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 216-218 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За приписами частини 9 зазначеної статті підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч. 2 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

За приписами ч. 3 ст. 19 цього Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч.10 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Виходячи з викладених норм законодавства, колегія суддів зазначає, що на підприємство покладається обов'язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості.

Закон не покладає обов'язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників- інвалідів.

Господарсько-правова відповідальність в такому випадку настає саме за недотримання законодавчих вимог щодо незабезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З огляду на положення вказаної норми, звітність за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів для їх працевлаштування.

Як встановлено з наявного в матеріалах справи листа Харківського міського центру зайнятості від 06.04.2017 р. № ХМЦЗ-03-4448, Товариство з обмеженою відпоаідальністю "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН" протягом 2016 року звітувало про наявність вільних робочих місць для інвалідів із зазначенням посади менеджер (управитель) з логістики.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості за 2016 рік щодо наявності відмов у працевлаштуванні інвалідів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕНДСТАР ЮКРЕЙН" у 2016 році вчинено передбачені чинним законодавством заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів, а тому правові підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що у випадку створення робочого місця на підприємстві, але не введення його в дію шляхом працевлаштування інваліда, підприємство має нести відповідальність за невиконання нормативу ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що відповідачем на виконання вимог цього Закону були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів, вчасно подавались звіти за формою № 3-ПН. Тому колегія суддів вважає, що відповідачем було вжито всіх належних заходів для виконання нормативу робочих місць, для працевлаштування інвалідів, підстав для його відповідальності не вбачається.

Таким чином, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2017р. по справі № 820/2132/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 14.08.2017 р.