Справа № 807/2141/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Київ К/800/15143/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.01.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про поновлення на публічній службі, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог а.с. 25 - 30) про визнання дій незаконними та протиправними, визнання незаконними та протиправними накази від 17.08.2015р. №1080 та від 19.08.2015р. №164 о/с в частині його звільнення, поновлення на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника режимно-секретного сектору та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.01.2016р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016р., позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази УМВС України в Закарпатський області від 17.08.2015р. №1080 та від 19.08.2015р. №164 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Поновлено позивача в органах внутрішніх справ на посаді начальника режимно-секретного сектору Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатський області.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заробіток за час вимушеного прогулу.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді начальника режимно-секретного сектору Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області.

Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області №1080 від 17.08.2015р. за безпідставне самоусунення від виконання службових обов'язків, що проявилося у нездійсненні перевірки транспортних засобів, внаслідок чого мирне населення наражалося на небезпеку, грубе порушення вимог ст.ст. 1, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», п. 9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 № 657, що виразилось у залишенні автоматичної зброї без нагляду, несення служби з порушенням правил носіння форменого одягу, нехтування правилами особистої безпеки, самовільне розукомплектування спецзасобу пасивної оборони (бронежилета), що могло призвести до тяжких наслідків у разі нападу злочинців, начальника режимно-секретного сектору Ужгородського МВ УМВС України Закарпатській області позивача відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ за п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни) (а.с. 6 - 8).

Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2015р. за №164 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас (із поставленням на військовий облік) з 20.08.2015р. за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни). (а.с. 19).

Підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ став висновок службового розслідування, затв. начальником Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області 23.07.2015р., за фактом порушення службової дисципліни працівниками Ужгородського МВ УМВС, відповідно до якого вирішено за неналежне відношення до виконання службових обов'язків, грубе порушення вимог статті 7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», пункт 9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затв. наказом МВС України від 07.09.2011р. №657, що виразилось у залишенні без нагляду, а також передачі табельної вогнепальної та автоматичної зброї іншій особі, клопотати перед керівництвом УМВС в Закарпатській області про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, (а.с. 109 - 113), а також висновок службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов'язків позивачем під час несення служби 18.07.2015р. на блокпосту, затв. начальником УМВС України в Закарпатській області 12.08.2015р. (а.с. 159 - 165)

Так, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 11.07.2015р. в м. Мукачеві виник збройний конфлікт за участю представників «Правого сектору» із застосуванням автоматичної, вогнепальної та важкої зброї, внаслідок якого ряд працівників УМВС області та цивільних громадян отримали вогнепальні поранення різного ступеню тяжкості, а також пошкоджено службові автомобілі. В ході збройного протистояння члени «Правого сектору» для уникнення відповідальності, не виконуючи законні вимоги працівників міліції, виїхали з міста і прослідували до лісового масиву, де переховувалася маючи важке озброєння.

Відповідно до вимог доручення УМВС області від 11.07.2015р. №152/Шр «Про організацію проведення на території області заходів, передбачених антитерористичною операцією «Бумеранг» з метою забезпечення безпеки громадян, припинення вказаного конфлікту та затримання осіб, причетних до скоєння злочину на території області оголошено сигнал про проведення антитерористичної операції під кодовою назвою «Бумеранг».

Крім того, на виконання вимог наказу МВС України в Закарпатській області від 11.07.2015р. №906 та наказу Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області від 11.07.2015р. №248 особовий склад УМВС області, в т.ч. міськвідділу, з 11.07.2015р. до особливої вказівки керівництва УМВС України в Закарпатській області переведено на посилений варіант оперативно-службової та службово-бойової діяльності.

На виконання вимог вказаного доручення начальником Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області виставлено додаткові загороджувальні пости з метою недопущення до області незаконних воєнізованих формувань та радикально налаштованих громадян, забезпечення перевірки автотранспорту на предмет виявлення зброї, боєприпасів та вибухових речовин.

Згідно графіку, затвердженого начальником Ужгородського МВ МВС України в Закарпатській області 18.07.2015р. на встановлений блокпост при в'їзді в м. Ужгород з боку м. Мукачево (с. Барвінок), де несли службу працівники Ужгородського МВ УМВС України Закарпатській області спільно з працівниками Національної гвардії, 18.07.2015р. заступив позивач, як старший наряду.

18.07.2015р. близько 18 год 00 хв під час перевірки несення служби особовим складом на блокпості керівництвом УМВС області виявлено, що позивач ніс службу з засобом індивідуального захисту (бронежилетом) без спеціальних захисних пластин, які самовільно вийняв. Також виявлено, що позивач ніс службу з порушенням правил носіння форменого одягу - без погон, чим порушив вимоги наказу МВС України № 535-2002 року «Про затвердження правил носіння форменого одягу та знаків розрізнення особами рядового і начальницького складу ОВС, військовослужбовцями, спеціальних моторизованих військових частин міліції, внутрішніх військ МВС України».

Крім того, перевіркою виявлено, що позивач в порушення вимог п. 9.2. Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 № 657 залишив без нагляду автоматичну зброю, тобто на момент перевірки автоматична зброя позивача знаходилася на відстані 7 м від нього на бетонній підставці знаку «Ужгород».

Крім того, виявлено, що позивач не здійснював перевірку транспортних засобів при в'їзді в м. Ужгород на предмет недопущення радикально налаштованих громадян, виявлення зброї, боєприпасів та вибухових речовин, чим наражав на небезпеку мирне населення.

Таким чином, за результатами проведеного службового розслідування за безпідставне самоусунення від виконання службових обов'язків, що проявилося у нездійсненні перевірки транспортних засобів, внаслідок чого мирне населення наражалося на небезпеку, грубе порушення вимог ст.ст. 1, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», пункту 9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затв. наказом МВС України від 07.09.2011р. №657, що виразилось у залишенні автоматичної зброї без нагляду, несення служби з порушенням правил носіння форменого одягу, нехтування правилами особистої безпеки, самовільне розукомплектування спецзасобу пасивної оборони (бронежилета), що могло призвести до тяжких наслідків у разі нападу злочинців, позивача відповідно до пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни). (а.с. 163)

У відібраних у позивача 20.07.2015р. поясненнях позивач пояснив, що він дійсно 18.07.2015р. о 9 год разом із іншими працівниками органів внутрішніх справ ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заступив на чергування на блок пост по охороні громадського порядку. Починаючи з 13 год вони домовились про чергування по двоє по дві години, позивач чергував з ОСОБА_5 Також позивач пояснив, що біля 18 год він відпочивав у автомобілі, знявши з себе бронежилет, з якого під час відпочинку витягнув металеву спеціальну захисну пластину, щоб оглянути її. В цей час начальником УМВС України в Закарпатській області відбулась перевірка, під час якої у позивача вилучено погони, табельну вогнепальну зброю та знято з наряду разом з ОСОБА_5 (а.с. 92 - 93)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не дотримано норми статті 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», якою встановлено, що при визначення виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своє вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Так, суди виходили з того, що позивач належно виконував свої обов'язки, при цьому всі працівники, які перебували на блокпості попередньо узгодили про почерговий час відпочинку та приймання їжі відповідно до встановленого ними графіку. При цьому суди виходили з того, що під час відпочинку працівникам органів внутрішніх справ не заборонено знімати та розукомплектовувати бронежилети, а тому на час відпочинку, враховуючи температурний режим, позивач мав право вийняти з власного бронежилета захисні пластини.

Крім того, суди виходили з того, що на бетонній підставці знаку «Ужгород» знаходився автомат старшого інспектора ОСОБА_5, який разом з позивачем ніс службу 18.07.2015р., та який у судовому засіданні пояснив, що присів відпочити і поклав автомат біля себе. Поряд з тим, автомат позивача знаходився у автомобілі, звідки він його і дістав на вимогу керівництва здати зброю. При цьому суди виходили з того, що ідентифікація серійних номерів автоматів на предмет їх закріплення за тим чи іншим співробітником міліції в момент перевірки не проводилася.

Також суди виходили з того, що вказані факти не досліджувалися об'єктивно працівниками, які проводили службове розслідування, оскільки висновок за результатами службового розслідування від 12.08.2015р. затверджувала та сама посадова особа, яка і перевіряла блокпост та яка безпосередньо спілкувалася з позивачем та іншими особами, що були у той час на чергуванні. Пояснення від особи, яка встановила порушення на блокпосту в межах проведеного службового розслідування не відбиралися, в добровільному порядку такі пояснення не надавалися, а службове розслідування проведено на підставі рапорту особи, яка не була присутня під час виявлення порушення.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи порушення позивачем вимог Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актів України з питань проходження служби в органах внутрішніх справ свого підтвердження не знайшло, відповідачем не враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.01.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.С. Пасічник

В.В. Швець