Справа № 809/1045/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2017 р. № 809/1045/16
15 год. 30 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - Гундяка В.Д.
при секретарі Бунич Т.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів Солтиса Р.Р.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ТВО командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України, військова частина НОМЕР_1 про визнання незаконним і скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
22.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ТВО командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України про визнання незаконним і скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно в оскаржуваному наказі вказав, що травма, яку зазнав позивач 29.01.2016 року є такою, що отримана в позаслужбовий час, однак на думку позивача, дана травма одержана на шляху прямування на службу, а тому пов`язана з проходженням військової служби.
Ухвалами суду від 21.12.2016 року та 20.03.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, військову частину НОМЕР_1 та замінено первинного відповідача у справі - ТВО командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 належним відповідачем командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині позовної вимоги про зобов`язання до вчинення дій.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що 28.01.2016 року згідно рапорту вибув на слухання справ в Львівський апеляційний адміністративний суд та Тернопільський міськрайонний суд. Вказав, що окрім того, оскільки на той же день було призначено слухання адміністративної справи за його позовом в Івано-Франківському окружному адміністративному суді, то близько 17 години прибув до даного суду. Зазначив, що так як 28.01.2016 року робочий день закінчився, то вирішив переночувати за зареєстрованим місцем проживання у смт. Богородчани Івано-Франківської обл., а на місце служби прибути зранку. Звернув увагу суду, що 29.01.2016 року на шляху прямування на службу потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (надалі -ДТП) і отримав тілесні ушкодження, в результаті чого запізнився на ранкове шикування у в/ч НОМЕР_2 . Вказав, що оскільки тілесні ушкодження отримані ним на шляху до місця служби, то останні безпосередньо пов`язані з проходженням військової служби. З огляду на зазначене, вважає оскаржений наказ, яким встановлено, що травма, яку зазнав позивач 29.01.2016 року, є такою, що отримана в позаслужбовий час, незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів позов не визнав з мотивів, зазначених у поданому запереченні. Суду пояснив, що оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до норм чинного законодавства. Окремо вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №18 від 27.01.2016 року дозволу на вибуття на слухання справи до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивачу надано не було. При цьому звернув увагу суду, що ОСОБА_1 повинен був повернутися на місце проходження військової служби 28.01.2016 року, так як відповідно до положень чинного законодавства військовослужбовець не має права проводити час на власний розсуд. Крім того, вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 29.01.2016 року за наслідками дорожньо-транспортної пригоди щодо ОСОБА_5 , не зафіксовано знаходження позивача під час ДТП в транспортному засобі ОСОБА_5 та отримання пасажирами будь-яких травм. З огляду на дані обставини вважає наказ суб`єкта владних повноважень правомірним, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_1 просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у поданому суду запереченні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився вшосте, хоча в усіх випадках був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. В поданій суду заяві вказав, що враховуючи наявну в матеріалах розслідування інформацію ВЛК психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону прийнято постанову щодо причинного зв`язку травми хребта та її наслідків. Вказав, що відповідно до даної постанови травма отримана капітаном юстиції ОСОБА_1 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_1 , дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Під час проходження служби проживав у м.Львові, зареєстроване місце постійного проживання - АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №18 від 27.01.2016 року на підставі рапорту капітана юстиції ОСОБА_1 про надання йому можливості виїзду за межі гарнізону, 28 січня 2016 року позивач вибув у Львівський апеляційний адміністративний суд, Тернопільський міськрайонний суд, для участі у розгляді справ, порушених за його позовом та скаргою ( а.с.100 т.І, а.с.75, т.ІІ).

В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2016 року ОСОБА_1 на місце проходження служби не повернувся.

Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до наданих в судовому засіданні позивачем пояснень ОСОБА_1 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду під час слідування до місця проходження військової служби близько 07 години 29.01.2016 року, перебуваючи в автомобілі BMW-525 номерний знак НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_5 не впорався з керуванням транспортним засобом.

Згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу по справі копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №168780 ні у графі «суть учиненого адміністративного правопорушення», ні у графі «потерпілі» жодних відомостей про ОСОБА_1 та отримання ним тілесних ушкоджень не вказано (а.с. 118, т.І).

Крім того у вищевказаному протоколі зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась на 385 км. автодороги Н-09 Мукачеве-Львів, тобто дороги, яка сполучає м. Івано-Франківськ та м. Львів.

При цьому в судовому засіданні позивач визнав ту обставину, що 29.01.2017 року прямував на місце служби з смт. Богородчани Івано-Франківської області, а тому остання в силу приписів ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягає.

Однак, як вбачається з наданих суду пояснень представника відповідачів та не заперечувалось в судовому засіданні і самим позивачем, жодного дозволу на вибуття 28 січня 2016 року до м. Івано-Франківська чи селища Богородчани Івано-Франківської області капітану юстиції ОСОБА_1 командуванням частини у встановленому порядку не надавалось.

Судом встановлено, що 29 січня 2016 року на адресу командира військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби про те, що 29 січня 2016 року помічник командира з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 близько 07.00 години отримав травму.

В той же день командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №34 яким створено комісію для розслідування обставин отримання травми капітаном юстиції ОСОБА_1 (а.с.73,т.ІІ).

19 лютого 2016 року комісією складено акт розслідування згідно якого травма, позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримана під час проходження військової служби і пов`язана із виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (а.с.57-58, т.ІІ).

При цьому в судовому засіданні встановлено, що 19.02.2016 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 видано наказ №89 „Про результати розслідування обставин отримання травми капітаном юстиції ОСОБА_1 , яким встановлено аналогічні обставини, що викладені в вищевказаному акті (а.с.72).

Окрім того відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 10.02.2016 року травма, отримана позивачем 27.01.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної аварії, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.107, т.І).

Разом з тим судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про порушення військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_2 законодавства України під час розслідування обставин та причини отримання травм підлеглими військовослужбовцями та заходи щодо їх усунення від 07.07.2016 року за №230ад наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29 січня 2016 року №34 „Про призначення розслідування по факту отримання травми, яка трапилась з капітаном ОСОБА_1 та наказ від 19 лютого 2016 року №89 „Про результати розслідування обставин отримання травми капітаном юстиції ОСОБА_1 скасовані та зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 для розслідування обставин та причин отримання травми 29 січня 2016 року капітаном юстиції ОСОБА_1 призначити повторне розслідування, проведення якого доручити іншому складу комісії (а.с. 74, т.ІІ).

В результаті вищевикладеного 13.07.2016 року командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №387, яким створено комісію для розслідування причин та обставин отримання травми помічником командира з правової роботи - начальником юридичної групи капітаном юстиції ОСОБА_1 29 січня 2016 року (а.с. 95-96, т.І).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії акту розслідування від 29.07.2016 року за №32 помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 як військова посадова особа, яка відповідно до статтей 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статей 4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язана бути дисциплінованою, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, виконувати накази командира (начальника) сумлінно, точно та у встановлений строк, вибувши у Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області на судове засідання у справі №607/934/13-к за його зверненням у строк встановлений наказом командира військової частини від 27 січня 2016 року №18 на службу після закінчення розгляду справи 28 січня 2016 року - не з`явився, самостійно без дозволу командира військової частини НОМЕР_2 вибув до постійного місця проживання у смт. Богородчани, Богородчанського району Івано-Франківської області, звідки прибув до місця проходження служби о 10.00 29 січня 2016 року із ознаками травмування, чим допустив порушення військової дисципліни - не з`явлення в строк на службу без поважних причин.

При цьому причиною травми є особиста недисциплінованість капітана юстиції ОСОБА_1 під час перебування за місцем постійного проживання у смт. Богородчани, Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с. 81-88, т.І).

В судовому засіданні встановлено, що з актом розслідування капітан юстиції ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис 29 липня 2016 року.

Водночас ВЛК психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону до постанови за свідоцтвом про хворобу за №361/3 від 25.05.2016 року щодо причинного зв`язку травми хребта та її наслідків змін не внесла, а проведення контрольного медичного огляду позивача вважла недоцільним (а.с.14-15, т.ІІ).

Судом встановлено, що 29.07.2016 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 за результатами розслідування видано оскаржений наказ №423 згідно пункту 1 якого травму отриману помічником командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи - начальником юридичної групи капітаном юстиції ОСОБА_1 29 січня 2016 року вважати такою, що отримана в позаслужбовий час під час перебування за місцем постійного проживання у смт. Богородчани, Богородчанського району Івано-Франківської області та не пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби. Травму зареєструвати за журналом реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру, скласти акт за формою НТ (невиробничий травматизм) згідно з додатком 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 р. №270 (а.с.4, т.І).

Суд вважає оскаржуваний наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 за №423 від 29.07.2016 року законним з наступних мотивів.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Спеціальним законодавством, що регулює порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки є Закон України „Про військовий обов`язок і військову службу, відповідні положення про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та інші нормативно-правові акти.

Згідно пункту 2 статті 24 цього Закону військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, в тому числі: на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Окрім того загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України» (далі Статут).

За змістом статті 9 цього Статуту встановлено, що на військовослужбовців покладаються обов`язки, що визначаються статутами та порадниками Збройних Сил України.

Згідно статті 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 4 Закону України „Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до чинного законодавства України виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється виключно з дозволу командира військової частини.

При цьому судом встановлено, що згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №18 від 27.01.2016 року останній надав дозвіл на вибуття 28.01.2016 року виключно на слухання справи до Львівського апеляційного адміністративного суду та Тернопільського міськрайонного суду.

Однак жодного дозволу на вибуття до місця реєстрації в смт. Богородчани Івано-Франківської області надано не було, тобто прибути на місце служби ОСОБА_1 повинен був в той же день 28.01.2017 року.

Зважаючи на встановлені судом обставини, ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, відповідно до яких позивач зобов`язаний бути дисциплінованим, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, виконувати накази командира (начальника) сумлінно, точно та у встановлений строк, допустив порушення військової дисципліни, а саме: самовільно відлучився до місця зареєстрованого проживання та не з`явився в строк на службу без поважних причин.

Окремо суд відзначає, що порушення військової дисципліни допущене позивачем під час дії в Україні особливого періоду, що є неприпустимим.

Суд відхиляє посилання позивача на приписи ч.3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", так як на переконання суду згідно системного аналізу даного Закону положення згаданої норми стосуються виключно військовослужбовців, які перебувають поза межами розташування відповідної військової частини на законних підставах та не можуть поширюватись на осіб, що повертаються до військової частини у разі самовільного відлучення з місця несення служби.

Разом з тим суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він мав право на захист своїх інтересів і в Івано-Франківському окружному адміністративному суді, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів по справі копій заяви ОСОБА_1 від 25.01.2016 року та журналу судового засідання по адміністративній справі за №809/4388/15, позивач подав заяву про розгляд даної справи без його участі та в судовому засіданні, яке відбулось в цьому суді 28.01.2016 року, участі не брав (а.с.24-25, т.І).

З огляду на зазначене, на переконання суду, отримана помічником командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи - начальником юридичної групи капітаном юстиції ОСОБА_1 29 січня 2016 року травма є такою, що отримана в позаслужбовий час та не пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, а висновки службового розслідування, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, повністю відповідають обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до переконання, що наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 за №423 від 29.07.2016 року є правомірним.

Не підлягає до задоволення і інша вимога позивача, оскільки вона є похідною від першої, тобто сутність прийняття по ній рішення прямо залежить від того чи буде задоволено першу вимогу.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Водночас суд вважає за доцільне постановити окрему ухвалу відносно посадових осіб Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які протиправно ухилились від відновлення законності і правопорядку у спірних правовідносинах.

На підставі ст.ст. 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 07.08.2017 року.