Справа № 320/7955/16-а(2-а/320/295/16)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 серпня 2017 року м. Київ К/800/27514/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору,

в с т а н о в и л а :

19.10.2016р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано виконавчий лист у справі №2а-18630/11 на виконання постанови від 18.11.2011р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014р., яким зобов'язано УПФУ в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії за період з 01.05.2011р. по 23.07.2011р. у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IV від 18.11.2004р. та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум за цей період.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Запорізькій області Гостіщевою Т.М. від 16.11.2016р. відкрито виконавче провадження ВП №52892031 з виконання виконавчого листа №2а-18630/11, виданого 19.10.2016р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, якою боржнику запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та зазначено про стягнення з нього судового збору в сумі 5800грн.

Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5800,00 грн.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.05.2017р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.05.2017р. змінено в частині обґрунтування висновків суду; в іншій частині постанову суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове рішення.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу та покладено на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м.Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

За змістом п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Отже, в даній категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби й у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі) не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їх участі як відповідачів.

Враховуючи викладене та зважаючи, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви, зокрема, до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі необхідно за правилами ст.52 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень виключно суду першої інстанції; повноваження ж на здійснення такої заміни у суду апеляційної інстанцій відсутні, проте під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача, та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів п.5 ч.5 ст.214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за позовом Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник