Справа № 804/4236/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 р. Справа № 804/4236/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошової компенсації, -
05.07.2017 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якому просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 34 820, 74 грн.
Ухвалою суду від 06.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було звільнено за станом здоров`я з правом носіння військової форми та було виключено зі списків особового складу військової частини. Проте, з моменту звільнення та по кінець вересня 2016 року з ОСОБА_1 не було виплачено грошові кошти в повному обсязі, а саме не виплачено грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 34 820, 74 грн. З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен виплатити йому грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 34 820, 74 грн., а тому звернувся з даним позовом до суду.
Позивач у судове засідання з`явився, проти розгляду позовної заяви в письмовому провадженні не заперечував, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти розгляду позовної заяви в письмовому провадженні не заперечував, з письмовими запереченнями до суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 в період з 02.02.2012 по 15.07.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом.
Відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 27.05.2016 № 76 по особовому складу, позивач був звільнений за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу, а 15.07.2016 наказом командира військової частини № 234 по стройовій частині був виключений зі списків особового складу військової частини.
З моменту звільнення по кінець вересня 2016 року позивачу не було виплачено грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 34 820, 74 грн.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склали між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищезазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України №176 від 16.03.2016р. затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178).
Відповідно до п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби або загибелі (смерті) військовослужбовця.
Згідно з п.4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Пунктом 5 Порядку №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Зі змісту наведених норм слідує, що грошової компенсації вартості за неотримане речове майно виплачується у разі звільнення з військової служби на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в кінці вересня 2016 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з заявою про надання довідки з інформацією про наявність та кількість заборгованості позивача.
Відповідно до листа Військової частини №3036 вих.№2320 від 07.10.2016р. позивачу повідомлено про неможливість надання довідки по заборгованості за не отримане майно, у зв`язку з відсутністю фінансування по речовій службі військової частини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2016, яка набрала законної сили 17.01.2017 визнано протиправним та скасовано відмову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у видачі довідки по заборгованості за не отримане речове майно під час проходження військової служби, викладену у формі листа вих.№2320 від 07.10.2016; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України видати ОСОБА_1 довідку про вартість не отриманого речового майна під час проходження військової служби.
01.06.2017 позивач звернувся з листом на ім`я начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України стосовно виплати грошової компенсації за не отримане речове майно.
25.06.2017 ОСОБА_1 отримав відповідь від начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України , в якому було зазначено, що відповідно до статті 55 Конституції України та статті 16 Цивільного кодексу України кожному гарантується право на оскарження в судді рішень, дій чи бездіяльності органів Державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 20 цього Закону судочинство у справах за участю військовослужбовців, які проходять військову службу на території України, здійснюється відповідно до законів України, а військовослужбовців, які проходять військову службу за межами України відповідно до вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України стосовно не виплати ОСОБА_1 належної суми грошової компенсації за не отримане речове майно, унеможливлює здійснення захисту прав позивача.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та стягнути грошову компенсацію з відповідача у розмірі 34 820, 74 грн.
Керуючись ст.ст.122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошової компенсації задовольнити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 34 820, 74 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко