Справа № 805/2485/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 серпня 2017 р. Справа № 805/2485/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя

про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя про зняття арешту з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1. Ухвалою від 12 липня 2017 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 805/2485/17-а.

Сторони у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. 8 серпня 2017 року від позивача та 10 серпня 2017 року від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини щодо зняття арешту з нерухомого майна пов'язані із реалізацією позивачем права власності, суд зазначає, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного суду України, який наведено у постанові від 14 червня 2016 року № 21-41а16 у справі позовом «ОСОБИ_2» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_2, держреєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Сипчу Крістіни Миколаївни, ДРСУ, Головного управління юстиції у м. Києві (далі - ГУЮ у м. Києві), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ТОВ "Сол-Істейт", про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису.

Позивач у позовній заяві також посилається на норми статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що спір щодо зняття арешту з нерухомого майна вирішує питання щодо права власності на нерухомість та, відповідно, позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, що відповідає правовому висновку Верховного суду України, який зазначено у постанові від 29 березня 2016 року № 21-5430а15.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративних судів, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинні бути розглянуті відповідно до правил цивільного судочинства.

Відповідно до вимог частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що розгляд заявлених позивачем позовних вимог щодо зняття арешту з нерухомого майна належить до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 160, 165, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в адміністративній справі 805/2485/17-а за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя про зняття арешту з нерухомого майна.

2. Ухвала в адміністративній справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Донецький окружний адміністративний суд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

3. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

4. Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті 10 серпня 2017 року.

Суддя Смагар С.В.