Справа № 826/10925/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Горяйнова А.М. та Чаку Є.В.,

при секретарі Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 21.06.2016 р. №100270004/2016/000040/2;

- визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.06.2016 р. №100270004/2016/00054.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.03.2015 р. між ТОВ «Астеліт», правонаступником якого є позивач, та компанією Хуавей Інтернейшнл ПТІ ЛТД (Сінгапур) було укладено зовнішньоекономічний договір поставки №АТМ15FSU249/00FE, відповідно до якого постачальник в порядку та на умовах договору зобов'язується поставити та передати у власність покупця для використання в його господарській діяльності товари (обладнання), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити такі товари (обладнання) відповідно до окремих замовлень за цінами, наведеними у додатку №1, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 зазначеного договору технічні специфікації передбачені додатком №4 до договору, а перелік, комплектність, кількість, вартість, строки поставки товару вказуються в окремих замовленнях на постачання - документах, які підписуються сторонами і є невід'ємною частиною договору.

За умовами п.2.1 договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Додатковою угодою від 15.02.2016 р. №3/1 до договору, сторони домовилися внести зміни до договору, зокрема:

- п.3.1 викладено в наступній редакції: «Ціни визначені в додатку №1 «Прайс лист» (Перелік цін) до цього договору та виражені в доларах США. До цін, визначених в додатку №1 до договору, може бути застосована знижка на обладнання та програмне забезпечення від 1% до 99,99% з проведенням оплати за обладнання та програмне забезпечення по цінах з урахуванням наданих знижок у розмірі від 1% до 99.99% відповідно»;

- п.3.2 договору доповнено другим абзацом наступного змісту: «Сторони застосовують ціни, визначені в додатку №1 «Прайс лист» до цього договору із застосованими від 1% до 99,99% знижками на обладнання та програмне забезпечення, при проведенні оплати за обладнання та програмне забезпечення, яке буде поставлене».

Додатковою угодою від 15.03.2016 р. №4 до договору сторони домовилися, що у зв'язку із замовленнями покупцем (позивачем) більш ніж на 30 мільйонів доларів США постачальник відповідно до п.3.1 договору надає покупцю знижки стосовно цін та кількості товару у розмірі, визначеному у цій додатковій угоді.

Крім того, у вказаній додатковій угоді сторони домовилися внести зміни у Додаток 1 «Прайс лист» до договору та доповнити його цінами і обсягом, зазначеними у додатковій угоді №1 до замовлення на постачання №15/ до договору та цінами та обсягом, зазначеними у додатковій угоді №1 до замовлення на постачання №16/ до договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 до замовлення на постачання №15/ викладено у новій редакції, відповідно до якої покупець замовив у постачальника товар на умовах 100% постоплати, протягом 60 календарних днів з моменту митного оформлення товару, на умовах поставки DAP (Київська обл., с. Мартусовка, вул. Моісєєва, 70).

На підставі вищезазначеного зовнішньоекономічного договору від 19.03.2015 р. №АТМ15FSU249/00FE позивачем здійснювалося ввезення на митну територію України товар, а саме: базові станції, у розібраному стані: BTS3900 (GSM S3/3/3)+DBS3900 (WCDMA: S3/3/3) (GSM:1800M; WCDMA:2100M; WCDMA:CE:U:160 D:96, DC48V)/d4 with hout Power System, consists of: базова станція BTS3900 (GSM S3/3/3)+DBS3900 (WCDMA: S3/3/3) (GSM:1800M; WCDMA:2100M; WCDMA:CE:U:160 D:96, DC48V)/d4 без системи живлення - 1 шт. в розібраному стані; антенні підсилювачі для мобільного зв'язку, торговельна марка Huawei, виробник Huawei Technologies Co., Ltd., країна виробництва CN.

09.06.2016 р. з метою митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Київської міської митниці митну декларацію №100270004/2016/305962, відповідно до якої митна вартість товару визначена декларантом за ціною договору (за основним методом) на рівні 10242,86 доларів США.

До митного оформлення разом із зазначеною декларацією позивач подав наступні документи: договір поставки від 19.03.2015 р. №АТМ15FSU249/00FЕ; додаткові угоди від 15.02.2016 р. №3/1, від 15.03.2016 р. №4, від 02.02.2016 р. №2; додаток №1 - Перелік цін до договору; додаток №5 до договору; інвойс HWESCBI A16 від 05.04.2016 р.; cпецифікацію до вказаного інвойсу; ТІR №МХ.79095305 від 07.06.2016 р.; СМR від 31.05.2016 р. №4092; пакувальний лист від 12.05.2016 р. №070NIHC43Q; договір на митно-брокерські послуги від 12.01.2015 р. №АТМ15USЕ1700; декларації відповідності від 25.12.2014 р. №№520/14, 519/14, від 22.07.2016 р. №б/н; сертифікат походження товару від 20.05.2016 р. №16С4403В5001/05995; висновок Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 26.05.2016 р. №18/В-1461.

При цьому, у вказаному інвойсі HWESCBI A16 від 05.04.2016 р. щодо замовлення на постачання №15/ постачальник визначив: найменування обладнання, що підлягає поставці і його кількість та ціну; складові елементи такого обладнання із зазначенням щодо кожного елемента складової: кількість, першопочаткову ціну, знижку та ціну з урахуванням знижки.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 09.06.2016 р. №100270004/2016/305962 відповідач, посилаючись на ст.53 Митного кодексу України, дійшов висновку, що документи, подані для митного оформлення товару, не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; встановлено наявність значної знижки, числове значення якої по кожній окремій позиції не встановлено.

26.05.2016 р. відповідачем для підтвердження складових митної вартості було запропоновано позивачу документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких провадився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, які підтверджують вартість товарів; копію митної декларації країни відправлення; каталоги прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На виконання вимог митного органу позивачем додатково було надано лист від 13.06.2016 р. №2282 на підтвердження числових значень складових митної вартості, на підставі яких проводився її розрахунок; лист-повідомлення щодо платіжних документів від 09.06.2016 р. №2265; експортну декларацію країни відправлення від 31.05.2016 р. №16НU7FF2; прайс-лист виробника б/н від 15.02.2016 р.; інформаційний лист від 13.06.2016 р. №2295; лист-виписку з бухгалтерської документації від 09.06.2016 р. №2264; експертний висновок ЧТПП від 06.06.2016 р. №O-349; лист-роз'яснення від виробника б/н від 15.02.2016 р.; замовлення на постачання №15/; додаткову угода №1 до вказаного замовлення.

21.06.2016 р. відповідачем за результатами розгляду документів, поданих позивачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270004/2016/000040/2, відповідно до якого митна вартість товару, імпортованого позивачем, визначена за резервним методом.

Зазначене рішення обґрунтовується тим, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки під час контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що наявні спеціальні ціни для даного підприємства, а саме наявність 90-99% знижки на товар, числове значення якої по кожній позиції не встановлено; декларантом не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 Митного кодексу України, а саме не надані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості (а саме формування розміру знижки); ліцензійний чи авторський договір покупця; банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товарів: виписку з бухгалтерської документації; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідності до вказаного рішення митна вартість імпортованого товару була збільшена до 109 055,94 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США, на дату прийняття оскаржуваного рішення, становить 2 716 461,98 грн.

У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.06.2016 р. №100270004/2016/00054.

21.06.2016 р. з метою випуску товарів у вільний обіг шляхом надання гарантій у сумі різниці податку на додану вартість між задекларованою вартістю та скоригованою вартістю позивач подав митниці нову митну декларацію №100270004/2016/306345.

Вважаючи протиправним зазначене рішення про коригування митної вартості та картку відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що документами, поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена митна вартість товару, а відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей та не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення, а також з того, що в рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості та відповідачем не доведено неможливість застосування методів обчислення митної вартості, що передують резервному.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 р. №3018-VI (далі - Конвенція).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1, 2 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч.2, 3, 5 ст.53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п.3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп.4.5.10 п.4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні 09.06.2016 р. імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

Крім того, позивачем підтверджено, що фактична оплата імпортованих товарів ним здійснена саме за ціною договору, вказаною при здійсненні митного оформлення товару, тобто шляхом перерахування 10242,86 доларів США на користь контрагента Хуавей Інтернейшенл ПТІ ЛТД (довідка SWIFT).

Судова колегія також зазначає й на те, що в інвойсі HWESCBI A16 від 05.04.2016 р., додатковій угоді від 15.03.2016 р. №4 до договору поставки, прайс-листі виробника б/н від 15.02.2016 р., додатковій угоді №1 до замовлення на постачання №15/ чітко визначено найменування обладнання, що підлягає поставці, його кількість, ціну, складові елементи обладнання із виокремленням щодо кожного елемента складової: кількості, ціни, знижки та ціни з урахуванням знижки.

Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

При цьому, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено обґрунтування скоригованої ціни товару, а натомість митний орган посилається на наявність спеціальної ціни, встановленої позивачу його контрагентом на імпортовані товари, не зазначаючи при цьому жодних доказів, які підтверджують неправомірність її встановлення або фіктивність, та не враховуючи приписів ст.ст.189, 190 ГК України щодо договірного порядку встановлення цін суб'єктами господарювання на товари, реалізація яких здійснюється за вільними цінами.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги висновки, висловлені Європейським судом з прав людини у рішенні від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення від 21.06.2016 р. №100270004/2016/000040/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.06.2016 р. №100270004/2016/00054.

Доводи апелянта про те, що позивачем не було надано документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок, та документи, що підтверджують заявлену ним митну вартість товару, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, з огляду на вищевикладене.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 10.08.2017 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Чаку Є.В.

Горяйнов А.М.