Справа № 399/612/17
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 399/612/17>
провадження № 2-а/399/10/17
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2017 року сел. Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Лях М.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Онуфріївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про розшук майна боржника,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив скасувати постанову ВП № 5169634 від 01.08.2017 року начальника Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ Кіровоградської області ОСОБА_3, яку винесено при примусовому виконанні виконавчого листа № 399/413/16-ц від 29.06.2016 року, виданого Онуфріївським районним судом Кіровоградської області, про розшук майна боржника.

Згідно до ч. 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя, після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є субєкта, котрий здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в томі числі на виконання делегованих повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо скасування або визнання не чинним рішення відповідача субєкта владних повноважень.

Згідно розяснення, що міститься в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тому суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України „Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 383, ч. 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 07.06.2016 справа № 826/27/14, від 08.11.2016 справа № 804/19339/14, яка у відповідності до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою до застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року розяснено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Оскільки у справі, що розглядається, позивач звернувся з позовом до суду про визнання неправомірними дій начальника Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ Кіровоградської області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про розшук майна боржника за виконавчим листом, який виданий Онуфріївським районним судом Кіровоградської області на підставі судового рішення, ухваленого у цивільній справі, яка була розглянута за правилами Цивільного процесуального Кодексу України, то і оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця при виконанні такого судового рішення належить здійснювати в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України до відповідного місцевого суду.

Таким чином, позов ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи, що позов ОСОБА_1 до Онуфріївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про розшук майна боржникане належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження за вказаною заявою слід відмовити.

Згідно ст. 7 ч.1 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням), закриття провадження у справі.

Згідно квитанції № 0.0.823761192.1 від 09.08.2017 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень, який слід йому повернути.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 82, ст. ст. 109, 165, 181 КАС України, суддя -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Онуфріївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про розшук майна боржника.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 гривень згідно квитанції № 0.0.823761192.1 від 09.08.2017 року.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення ним з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відмова у відкритті провадження у справі не позбавляє права позивача, звернутись до суду за вирішенням виниклого спору в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.М. Лях