Справа № 825/634/17
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 серпня 2017 року м. Київ К/800/25214/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати вимоги відповідача про сплату боргу від 14 січня 2011 року та від 19 березня 2014 року; стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України матеріальні збитки та відшкодувати моральну шкоду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, позов залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» та норм статей 99, 100 КАС України. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що строк пропущено з поважних підстав.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Згідно із статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 статті 102 КАС України встановлено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Отже, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

При цьому, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як встановлено судами, 14 січня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Чернігова відносно позивача винесено вимогу про сплату боргу № 258 про сплату заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 783,66 грн. Цю вимогу ОСОБА_1 оскаржив до УПФУ в Деснянському районі м. Чернігова 19 січня 2011 року, а отже з цієї дати позивач знав про порушення своїх прав.

Рішенням Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі в Деснянському районі м. Чернігова від 20 січня 2011 № 236/03 цю вимогу залишено без змін. За розглядом подальших скарг позивача Пенсійним фондом України винесено рішення від 20 квітня 2011 № 8030/09-10, яким вимогу № 258 залишено без змін.

Отже, в силу положень частини четвертої статті 99 КАС України, з моменту отримання позивачем остаточного рішення Пенсійного фонду України у ОСОБА_1 розпочався відлік строку на оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки зі сплати страхових внесків.

Поряд з цим, вимога про сплату боргу від 11 січня 2011 року № 258 перебувала на примусовому виконанні і, як свідчить постанова державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 08 листопада 2012 року, у 2012 році позивач сплатив суму заборгованості.

Крім того, 19 березня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернігові було винесено вимогу № Ф-5 про сплату позивачем заборгованості зі сплати страхових внесків на суму 807,54 грн. Згідно з корінцем цієї вимоги № Ф-5 позивач отримав її 19 березня 2014 року.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що перебіг строку слід обчислювати саме з цієї дати. Доказів оскарження вимоги від 19 березня 2014 року № Ф-5 до 2017 року позивачем не надано.

Відповідно до приписів частини 2 статті 181 КАС України, суд на стадії розгляду справи по суті повинен застосувати наслідки, передбачені пунктом 9 частини статті 155 КАС України, відповідно до якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду 27 березня 2017 року тобто через 4 роки після прийняття останнього рішення і доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також неможливості звернення до суду у встановлений законодавством строк не надав, суди дійшли висновку про позов слід залишити без розгляду.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судом і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук