Справа № 803/934/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Справа № 803/934/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Військової частини п/п НОМЕР_1 Багдасарова Є. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ), Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) (далі відповідач-1, Військова частина п/п НОМЕР_3 ), Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі відповідач-2, Військова частина п/п НОМЕР_1 ), в якому просив: 1) визнати протиправними дії (рішення) відповідача-2 про ненадання (приховування, внесення недостовірної інформації у відповідні облікові документи) інформації про невідбуту частину основної щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 діб військовослужбовцем ОСОБА_1 і зобов`язати вчинити дії, а саме: внести у відповідні облікові документи (накази) чи надати ці документи у встановленому порядку для доступу до них інших органів військового управління (долучити до матеріалів особової справи ОСОБА_1 ) інформацію про невідбуту частину основної щорічної відпустки за 2016 рік; 2) визнати протиправним рішення відповідача-1 про ненадання військовослужбовцю ОСОБА_2 : 10 діб невідбутої основної щорічної відпустки за 2016 рік; 2 діб вихідних як право донора на 1 день вихідного в день здачі крові та 1 день вихідного за здану кров; 3 діб основної щорічної відпустки за 2017 рік та зобов`язати надати вказані вихідні дні та частини відпустки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.07.2017 року ним подано до Військової частини п/п НОМЕР_3 рапорт про надання йому частини невідбутої щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 діб; щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 23 доби з розрахунку за 7 місяців при вислузі років понад 15; за здачу донорської крові 21.12.2016 року (знаходився у відпустці) 2 доби; за здачу донорської крові, яку планує здати у відпустці 2 доби, тобто загальну кількість вихідних яку планував отримати у 37 діб. За результатами розгляду вказаного рапорту керівництвом відповідача-1 було доведено усно позивачу, що йому надається 20 днів відпустки за кількість повних відпрацьованих місяців (6 місяців) у 2017 році, 2 вихідних дні за здану кров у грудні 2016 року, водночас відмовлено у наданні 2 вихідних днів за кров, яку позивач планував здати так як позивач її ще не здав та 10 днів невідбутої щорічної основної відпустки за 2016 рік, оскільки в особовій справі позивача Військовою частиною п/п НОМЕР_1 нічого не зазначено про це (чи зазначив, що відпустка відбута у повній мірі). Наказом командира Військової частини п/п НОМЕР_3 від 07.07.2017 року № 158 позивачу надано відпустку тривалістю 22 дні (20 днів основної щорічної відпустки за 2017 рік та 2 вихідних дні за здану кров у грудні 2016 року) з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року), на фінансовому забезпеченні позивач перебуває по 30.07.2017 року, з 31.07.2017 року його звільнено з військової служби у запас у зв`язку із завершенням дії контракту та виключено зі списків військової частини. Позивач вважає, що порушені його права в частині права на відпустку (не надано можливості відбути основну щорічну відпустку за 2016 рік тривалістю 10 днів), права донора (не надано 2 вихідних днів для здачі крові та вихідного за це), що стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 08.08.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до Військової частини п/п НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 155 КАС України.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач-1 позовних вимог в частині щодо нього не визнав, посилаючись на те, що у наказі командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 зазначено, що солдат ОСОБА_1 скористався своїм правом на основну щорічну відпустку за 2016 рік і використав її у повній мірі. Підстав для сумнівів у достовірності вказаного наказу у посадових осіб відповідача-1 не було, а тому правомірно не надано позивачу частини щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 днів. Зазначив, що позивач має вислугу років понад 18, пройшов 6 повних місяців служби у 2017 році, відтак тривалість його щорічної основної відпустки за 2017 рік становить 20 днів. Щодо ненадання 2 вихідних дні за здачу донорської крові, яку позивач планував здати у липні 2017 року, то у відповідача-1 не було повноважень їх надавати, оскільки позивачем не надано до військової частини довідки про здачу крові. Крім того, просив розгляд справи здійснювати за відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 29.05.2014 року по 30.07.2017 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом, зокрема, у період з 04.01.2017 року по 30.07.2017 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

05.07.2017 року позивачем подано рапорт до Військової частини п/п НОМЕР_3 про звільнення його з військової служби в запас у зв`язку із завершенням дії контракту та надання йому: частини невідбутої щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 діб; щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 23 доби з розрахунку за 7 місяців при вислузі років понад 15; за здачу донорської крові 21.12.2016 року (знаходився у відпустці) 2 доби; за здачу донорської крові, яку планує здати у відпустці 2 доби, тобто загальну кількість вихідних планує отримати у розмірі 37 діб.

Наказом командира Військової частини п/п НОМЕР_3 від 07.07.2017 року № 158 солдату ОСОБА_2 , номера обслуги взводу снайперів 46 окремого батальйону спеціального призначення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, надано щорічну основну відпустку за 2017 рік з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року (тобто, 22 календарних дні) з наступним звільненням (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 30.07.2017 року його виключити зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з грошового забезпечення з 31.07.2017 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу була надана відпустка тривалістю 22 календарних дні, з них: 20 днів основної щорічної відпустки за 2017 рік (за кількість повних відпрацьованих місяців у 2017 році) та 2 вихідних дні за здану кров у грудні 2016 року, водночас відмовлено у наданні: 2 вихідних днів за кров, яку позивач планує здати у відпустці та 10 днів невідбутої щорічної відпустки за 2016 рік, оскільки у наказі командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 зазначено, що щорічну основну відпустку за 2016 рік позивач використав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 вказаної статті військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року

Згідно з пунктом 17 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Аналізуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що право на основну щорічну відпустку військовослужбовець може використати протягом календарного року, тільки у випадках, що передбачені законодавством, зокрема, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, щорічна основна відпустка може бути перенесена на наступний рік.

З наданих у судовому засіданні пояснень позивача слідує, що останній не погоджується з рішенням відповідача-1, зокрема, щодо ненадання йому 10 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2016 рік.

Так судом встановлено, що у період з 18.11.2015 року по 24.10.2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині п/п НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 солдата за контрактом ОСОБА_1 , гранатометника 1 механізованої роти 1-го механізованого батальйону, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 17.10.2016 року № 133-РС на посаду гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти Військової частини п/п НОМЕР_1 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Сватово Луганської області. З 24.10.2016 року виключено позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, щорічну основну відпустку за 2016 рік використав, грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік виплачено.

Отже, наказ командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 засвідчує факт використання позивачем у повному обсязі щорічної основної відпустки за 2016 рік.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про невикористання ним частини щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 днів, оскільки останнім у встановленому законом порядку не оскаржено наказ відповідача-2 від 24.10.2016 року № 228, разом з тим позовні вимоги до Військової частини п/п НОМЕР_1 про визнання дій (рішення) про ненадання (приховування, внесення недостовірної інформації у відповідні облікові документи) інформації про невідбуту частину основної щорічної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 діб та зобов`язання вчинити дії залишені судом без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Оскільки наказ командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 у встановленому порядку не скасований та є чинним, відтак суд погоджується з позицією Військової частини п/п НОМЕР_3 щодо відсутності сумнів у достовірності відомостей, зазначених у вказаному наказі.

Позивач оскаржує рішення відповідача-1 про ненадання йому 10 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2016 рік, однак як встановлено судом, письмового рішення на його рапорт від 05.07.2017 року про відмову у наданні йому щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 днів відповідачем-1 не приймалося, в той же час наказом командира Військової частини п/п НОМЕР_3 від 07.07.2017 року № 158 солдату ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку за 2017 рік з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року з наступним звільненням (у зв`язку із закінченням строку контракту). З викладеного слідує, що позивачу у задоволенні його рапорту від 05.07.2017 року про надання частини щорічної основної відпустки за 2016 рік тривалістю 10 днів фактично відмовлено.

Враховуючи те, що у наказі командира Військової частини п/п НОМЕР_1 від 24.10.2016 року № 228 зазначено про використання позивачем щорічної основної відпустки за 2016 рік, суд приходить до висновку, що у відповідача-1 не було підстав для надання ОСОБА_2 такої відпустки, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення Військової частини п/п НОМЕР_3 про ненадання 10 днів невідбутої щорічної відпустки за 2016 рік та зобов`язання її надати до задоволення не підлягають.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

З вищенаведеного слідує, що військовослужбовцям надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення, тривалість якої залежить від вислуги років. При цьому, тривалість такої відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 станом на 01.01.2017 року мав вислугу в календарному обчисленні понад 15 років, а тому його щорічна основна відпустка за повний 2017 рік повинна становити 40 календарних днів, однак наказом відповідача-1 від 07.07.2017 року № 158 позивачу надано щорічну основну відпустку за 2017 рік з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року та виключено його зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 30.07.2017 року.

Отже, позивач фактично у 2017 році пройшов військову службу 6 повних місяців, оскільки згідно листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» у липні 2017 року кількість календарних днів становить 31, водночас позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 30.07.2017 року.

Таким чином, тривалість щорічної основної відпустки в 2017 році позивача повинна становити 20 календарних днів (40 календарних днів:12 місяців х 6 повних місяців служби позивача в 2017 році).

Враховуючи те, що солдату ОСОБА_2 наказом командира Військової частини п/п НОМЕР_3 від 07.07.2017 року № 158 надано щорічну основну відпустку за 2017 рік з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року, тобто, 22 календарних дні, з них, як встановлено під час розгляду справи - 20 днів щорічної основної відпустки за 2017 рік, тому суд не вбачає підстав для визнання протиправним рішення відповідача-1 в частині ненадання позивачу 3 днів основної щорічної відпустки за 2017 рік.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» керівники підприємств, установ, організацій, командири (начальники) військових частин зобов`язані: сприяти установам та закладам охорони здоров`я в роботі по залученню громадян до лав донорів; безперешкодно відпускати з місця роботи, служби або навчання за їх заявами осіб, які є або виявили бажання стати донорами, у дні відповідного медичного обстеження і здавання крові та (або) її компонентів, за винятком випадків, коли відсутність донора на його робочому місці або місці служби у ці дні може призвести до загрози життю чи здоров`ю людей, до невиконання завдань, пов`язаних із забезпеченням оборони, безпеки держави та громадського порядку, до суттєвої матеріальної шкоди або інших тяжких наслідків; надавати безоплатно необхідні приміщення для взяття крові та (або) її компонентів; вирішувати віднесені цим Законом до їх компетенції питання про надання донорам відповідних пільг та компенсацій.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» в день давання крові та (або) її компонентів, а також в день медичного обстеження працівник, який є або виявив бажання стати донором, звільняється від роботи на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності із збереженням за ним середнього заробітку.

Після кожного дня давання крові та (або) її компонентів, в тому числі у разі давання їх у вихідні, святкові та неробочі дні, донору надається додатковий день відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку. За бажанням працівника цей день може бути приєднано до щорічної відпустки або використано в інший час протягом року після дня давання крові чи її компонентів.

У разі давання крові та (або) її компонентів у період щорічної відпустки ця відпустка продовжується на відповідну кількість днів з урахуванням надання працівнику додаткового дня відпочинку за кожний день давання крові (частина четверта статті 9 цього Закону).

Як передбачено частиною шостою статті 9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» підставою для надання зазначених пільг є відповідні довідки, видані донору за місцем медичного обстеження чи давання крові та (або) її компонентів. Форми цих довідок та порядок їх видачі затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Отже, на начальників військових частин покладений обов`язок вирішувати віднесені Законом України «Про донорство крові та її компонентів» до їх компетенції питання про надання донорам відповідних пільг, а саме: зобов`язані військовослужбовця, який є донором, в день давання крові та (або) її компонентів звільнити від роботи (служби) із збереженням за ним середнього заробітку (грошового забезпечення), а також надати йому додатковий день відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку (грошового забезпечення). Військовослужбовцю, який давав кров та (або) її компоненти у період щорічної відпустки, продовжується ця відпустка на 2 вихідних дні (1 день відпочинку в день давання крові та 1 додатковий день відпочинку за здану кров). При цьому, підставою для надання військовослужбовцю вихідних днів за давання крові є відповідна довідка, видана донору за місцем медичного обстеження чи давання крові та (або) її компонентів.

З матеріалів справи вбачається, що у рапорті 05.07.2017 року ОСОБА_1 просив надати йому, зокрема, 2 вихідних дні за здачу донорської крові 21.12.2016 року (знаходився у відпустці) та 2 вихідних дні за здачу донорської крові, яку планує здати у відпустці.

Як встановлено в ході розгляду справи, наказом відповідача-1 від 07.07.2017 року № 158 позивачу надано щорічну основну відпустку за 2017 рік з 08.07.2017 року по 29.07.2017 року загальною тривалістю 22 календарних дні, з них 2 вихідних дні за здачу донорської крові 21.12.2016 року в період перебування позивача у відпустці.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач-1 зазначив, що не мав повноважень надати вихідні дні позивачу за здачу донорської крові, яку планує здати у відпустці, тобто у липні 2017 року, оскільки останнім не надано відповідної довідки.

Довідкою Волинської обласної станції переливання крові від 21.07.2017 року № 4080 засвідчено факт здавання крові ОСОБА_1 21.07.2017 року, тобто в період його перебування у щорічній основній відпустці.

Судом встановлено, що позивач із довідкою від 21.07.2017 року № 4080 про здавання 21.07.2017 року крові до Військової частини п/п НОМЕР_3 не звертався.

Оскільки станом на день видання наказу від 07.07.2017 року № 158 ОСОБА_1 не було надано відповідачу-1 доказів про здавання донорської крові у липні 2017 року, не надано довідки від 21.07.2017 року № 4080 і після її здачі, тому суд вважає, що відповідачем-1 правомірно не надано позивачу 2 вихідних дні за здачу донорської крові, яку позивач планував здати у відпустці.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про донорство крові та її компонентів», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 14.08.2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя О. О. Андрусенко