Справа № 130/2041/16-а
Суддя: Питель О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2017 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі: секретаря Білик Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 (який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови Смущака Олександра Петровича, спеціаліста з бухгалтерського обліку Леляцької сільської ради Христофорової Олени Іванівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Леляцької сільської ради Жмринського району Вінницької області (відповідач №1), Леляцького сільського голови Смущака Олександра Петровича (відповідач №2), спеціаліста з бухгалтерського обліку Леляцької сільської ради Христофорової Олени Іванівни (відповідач №3) про визнання дій щодо надання відповіді на запит про доступ до публічної інформації протиправними та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію. У позовній заяві позивач вказала, що звернулася до відповідача з запитом на отримання публічної інформації, на який отримала відповідь №184 від 09.06.2016. Вказану відповідь позивач вважає такою, що містить недостовірну інформацію, оскільки на запит позивача у відповіді вказано, що рішення виконкому Леляцької сільської ради про надання дозволу сільському голові на укладення договору щодо вивезення сміття не приймалося. Натомість у рішенні Виконавчого комітету Леляцької сільської ради №13 від 19.03.2015 пунктом 5 передбачено доручити сільському голові укласти договір про вивезення сміття з території населених пунктів сільської ради з приватним підприємством «БраВІС». Аналогічну інформацію вказано у відповіді і про 2016 рік, та аналогічний пункт 5 міститься у рішенні Виконавчого комітету Леляцької сільської ради №13 від 18.03.2016. Таким чином, позивач просила визнати дії відповідачів протиправними та зобов'язати спростувати вказану недостовірну інформацію.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково звернув увагу суду на те, що заяву про отримання публічної інформації ОСОБА_2 адресувала Леляцькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, а відповідь надав Виконавчий комітет Леляцької сільської ради, до якого позивач не зверталася. Крім того, представник позивача просив суд винести окрему ухвалу, яку надіслати Леляцькій сільській раді з тим, щоб факт порушення, що вчинений відповідачами №2 та №3, внесли на розгляд сесії.

Представник відповідача №1 та відповідачі №2 та №3 у судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяву, у якій просили розглядати справу за їх відсутності (а.с. 189).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що 31.05.2016 позивач на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернулася до відповідача №1 з проханням, зокрема, надати копію договору на вивіз побутового сміття, який був укладений між Леляцькою сільською радою та відповідною організацією, що здійснює вивіз побутового сміття з території Леляцької сільської ради на 2015 рік (п. 4 заяви (а.с. 227-228) та аналогічний договір на 2016 рік (п. 5 заяви (а.с. 227-228), рішення виконкому Леляцької сільської ради (рішення Леляцької сільської ради), щодо надання дозволу Леляцькому сільському голові на укладення договору між Леляцькою сільською радою та відповідною організацією, яка здійснює вивіз побутового сміття з території Леляцької сільської ради на 2015-2016 роки (п. 6 заяви а.с. 227-228).

На вказане звернення позивач отримала відповідь від 09.06.2016 №184 Виконавчого комітету Леляцької сільської ради, у якій серед іншого зазначено, що рішення виконкому Леляцької сільської ради щодо надання дозволу Леляцькому сільському голові на укладення договору між Леляцькою сільською радою та відповідною організацією, яка здійснює вивіз побутового сміття з території Леляцької сільської ради на 2015-2016 роки не приймалося відповідно до п. 16 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 5-6).

Відповідно до даних п. 5 копії рішення виконавчого комітету Леляцької сільської ради №13 від 19.03.2015, виконавчий комітет вирішив: доручити сільському голові Бесарабі А.В. укласти договір про вивіз сміття з території населених пунктів сільської ради з приватним підприємством «БраВІС» (а.с. 6).

Відповідно до даних п. 5 копії рішення виконавчого комітету Леляцької сільської ради №13 від 18.03.2016, виконавчий комітет вирішив: доручити сільському голові Смущак О.П. укласти договір про вивіз сміття з території населених пунктів сільської ради з приватним підприємством «БраВІС» (а.с. 7).

Законом України «Про доступ до публічної інформації» регулюється порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визначаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Разом з тим, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідь від 09.06.2017 №184, отримана позивачем, містить недостовірні дані, отже, при розгляді заяви ОСОБА_2 від 31.05.2017 розпорядником інформації не було виконано один із обов'язків, встановлений ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим порушено право заявника на отримання достовірної інформації за запитом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Леляцької сільської ради та Леляцького сільського голови Смущака О.П. про визнання дій протиправними підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій спеціаліста з бухгалтерського обліку Леляцької сільської ради Христофорової О.І. не підлягають задоволенню, оскільки у порядку адміністративного судочинства особа вправі оскаржити дії, бездіяльність або рішення суб'єкта владних повноважень, яким спеціаліст сільської ради не являється.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача №1 спростувати недостовірну інформацію, яка викладена в листі виконавчого комітету Леляцької сільської ради №184 від 09.06.2017, то суд вважає такі вимоги безпідставними, оскільки вказаного способу захисту порушених прав запитувача інформації не передбачає Закон України «Про доступ до публічної інформації», тому у позові у цій частині слід відмовити. Крім того, суд вважає, що рішенням про визнання дій відповідачів щодо надання недостовірної публічної інформації протиправними, права позивача будуть захищені належним чином, оскільки вказане рішення суду підлягає опублікуванню у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Поряд з цим, суд вважає слушним зауваження представника позивача про те, що на запит про публічну інформацію, що був адресований Леляцькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, відповідь надав виконавчий комітет Леляцької сільської ради, до якого заявник не зверталася. Наведене суперечить положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 94 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору у розмірі 551,20 грн, оскільки позивач звільнена від їх оплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (у редакції станом на день звернення позивача до суду з позовом - 05.09.2016).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 8, 9, 11, ч. 2 ст. 17, 18, 69, 71, 94, 99, 159, 160-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та Леляцького сільського голови Жмеринського району Вінницької області Смущака Олександра Петровича щодо надання недостовірної публічної інформації, яка викладена у листі №184 від 09.06.2017 у частині того, що рішення виконкому Леляцької сільської ради щодо надання дозволу Леляцькому сільському голові на укладення договору між Леляцькою сільською радою та відповідною організацією, яка здійснює вивіз побутового сміття з території Леляцької сільської ради на 2015-2016 роки не приймалося відповідно до п. 16 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь держави 551,20 грн судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання копії її повного тексту.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлено 15.08.2017.