Справа № 822/724/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/724/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 серпня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представник позивача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

представник відповідача: ОСОБА_3, представник на підставі довіреності

третя особа: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Новоушицького районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року Новоушицький районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості по внескам на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у розмірі 11531,42 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Сторони брали участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, передбаченого ст.122-1 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області №10 о/с від 10.02.2016 року "По особовому складу" звільнено зі служби у поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, слідчого Новоушицького відділення поліції Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області за п.5 ч.1 ст. 77 (через службову невідповідність).

30 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Новоушицького районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, в результаті чого йому було надано вказаний статус та розпочато виплати допомоги по безробіттю.

Однак, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 року залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року ОСОБА_4 поновлено на посаді слідчого Новоушицького відділення поліції в Хмельницькій області.

Враховуючи, що з 30.03.2016 року по 24.10.2016 року ОСОБА_4 було нараховано допомогу по безробіттю в розмірі 11531,42 грн., 27.10.2016 року Новоушицький районний центр зайнятості направив на адресу відповідача лист-претензію № 01-16/308, в якій просив у добровільному порядку сплатити борг.

16.11.2016 року позивач отримав відповідь де зазначено, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 року оскаржена в апеляційному порядку.

23.01.2016 року Новоушицький районний центр зайнятості повторно направив на адресу відповідача лист-претензію №01-31/29, однак відповідачем вказана сума коштів сплачена не була.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533-III).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якої із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи та приписи зазначеної вище норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Крім того, суд першої інстанції під час судового розгляду справи відступив від правової позиції Верховного суду України зокрема викладеної у справі №813/2964/14 від 21 грудня 2016 року, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно п.п. 1, 5, 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; страховик - Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно Закону України "Про зайнятість населення" визначено обов'язки і права державної служби зайнятості, до яких віднесено, зокрема, право розпоряджатися в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; в установленому законодавством порядку надавати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення громадян.

Також, частиною 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд серед іншого має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 6, п. 5 ч. 2 ст. 17, п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що цей спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що дана справа належить до розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення судом апеляційної інстанцій, не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6