Справа № 826/14868/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Горяйнова А.М. та Троян Н.М.,

при секретарі Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.04.2016 р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_2.) та перебуває на податковому обліку ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

ФОП ОСОБА_2 до витрат за 1-й квартал 2015 року було віднесено витрати по правочинам з ПП «Фактор-К» та з ФОП ОСОБА_3

Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог чинного законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, додержання законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 06.04.2016 р. №80/26-57-12-01/НОМЕР_1, в якому встановлено, що порушення ФОП ОСОБА_2 пп.1.2, 1.3 п.16-1 Підрозділу 10 розділу ХІХ Податкового кодексу України, а саме: заниження та не перерахування до бюджету військового збору за 1-й квартал 2015 року в розмірі 310,50 грн. внаслідок заниження оподаткованого доходу у загальній сумі 20 700,00 грн. у зв'язку з віднесенням до складу витрат коштів, сплачених по правочинам з ПП «Фактор-К» та ФОП ОСОБА_3, операція по яким не мали реального характеру.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.04.2016 р. №, яким позивачу визначено зобов'язання за платежем - військовий збір в розмірі 388,12 грн., у тому числі 310,50 грн. - за основним платежем та 77,62 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погодившись із висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки від 06.04.2016 р. №80/26-57-12-01/НОМЕР_1 та з вказаним податковим повідомлення-рішення, позивач подав скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, про що позивачу повідомлено листом від 13.09.2016 р. №9600/2/99-99-11-02-01-14.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з ПП «Фактор-К» та ФОП ОСОБА_3 не мають реального характеру та не підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України ( далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.27, 14.1.39, 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9, п. 139.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України не включаються до складу витрат витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

У відповідності із положеннями пп. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з пп. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1. п. 164.1 ст. 164 ПК України).

У п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз викладених законодавчих норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для виникнення у платника податків обов'язку зі сплати військового збору є отримання ним відповідного оподатковуваного доходу, який, у свою чергу, обчислюється з урахуванням витрат, підтверджених первинними документами, складеними згідно з вимогами Закону № 996-XIV.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_4 до складу витрат за 1-й квартал 2015 року, зокрема було віднесено 20700,00 грн. в якості витрат по операціям з ПП «Фактор-К» щодо надання послуг з ведення бухгалтерського обліку та з ФОП ОСОБА_3 - щодо надання інформаційно-консультативних послуг.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні відповідні договори, укладені між позивачем і вищезазначеними контрагентами, акти надання послуг ФОП ОСОБА_3 не містять достатньої конкретизації таких послуг, а деталізації до вказаних актів не підписані ФОП ОСОБА_5 Рахунки на оплату не мітять відомостей, які б підтверджували, що вони виставлені безпосередньо за послуги, вказані у зазначених актах. Жодних інших первинних документів, зокрема по правовідносинам з ПП «Фактор-К», позивачем не надано.

Отже, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не було надано належної та необхідної первинної документації, яка б підтверджувала товарність зазначених операцій та їх зв'язок з його господарською діяльністю.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 159 КАС України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, тож в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для визнання таких операцій товарними і, відповідно, віднесення їх до складу задекларованих позивачем витрат за 1-й квартал 2015 року.

Доводи апелянта про те, що податковий орган не з'явився до судового засідання в суді першої інстанції, а тому він не заперечує проти задоволення позову, колегія суддів вважає голослівними та необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції подавалися заперечення на адміністративний позов /Т.1 а.с.84-85/, в яких він виклав свою правову позицію та просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, у відповідності до ст. 49 КАС України, бути присутнім під час розгляду справи - це право сторони, а не обов'язок.

Посилання апелянта на те, що всі первинні документи по спірним операціям надані суду і ними підтверджується товарність таких операцій, спростовуються матеріалами справи та є безпідставними з огляду на вищевикладене.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції керувався висновками акту податкової перевірки, не спростовують правильності оскаржуваного судового рішення, оскільки акт перевірки у даному випадку є джерелом доказів, саме його висновки стали підставою для прийняття відповідачем відповідного податкового повідомлення-рішення і викладені в ньому обставини та підстави для притягнення позивача до відповідальності не спростовуються жодними доказами.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що позивач, всупереч ч. 1 ст. 71 КАС України, не довів перед судом обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та заперечення на рішення суду першої інстанції.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідачем, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, виконано обов'язок з доказування та доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 18.04.2016 р. №.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Троян Н.М.