Справа № 805/1855/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №805/1855/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника позивача Сирадоєва О.М., представника відповідача Сенникова А.А. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 805/1855/17-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 12 квітня 2017 року № ,-

ВСТАНОВИВ :

05 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТС" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 квітня 2017 року № .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної позапланової невиїзної перевірки № 64/05-99-14-06/24308872 від 29 березня 2017 року про порушення п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ за жовтень 2016 року в розмірі 460265,00 гривень.

Прийнятим на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29 березня 2017 року податковим повідомленням-рішенням від 12 квітня 2017 року № позивачеві зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 460265,00 гривень за жовтень 2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 805/1855/17-а позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 квітня 2017 року № .

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 16-19). На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме підпунктів 198.1, 198.2. 198.3, 198.6, ст.198, 210.1, 210.7,210.10 ст.201, Податкового кодексу України, що призвело до ухвалення незаконної постанови про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності ухваленої судом першої інстанції постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТС" є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 24308872, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 11-18) та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1, а.с. 20-21).

Позивач перебуває на податковому обліку у державній податковій інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області, про що зазначено у витягу з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 14).

Позивач є платником податку на додану вартість з 22 липня 1997 року, що доведено витягом 094 з реєстру платників ПДВ (том 1, а.с. 32).

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС" з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року по взаємовідносинам з ТОВ "РАЙА ЛЕОН" та повноти формування податкових зобов'язань за операціям з подальшого продажу товарів, придбаних у зазначеного контрагента, про що складено акт від 29 березня 2017 року № 64/05-99-14-06/24308872 (том 1, а.с. 33-69).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 460265,00 гривень за жовтень 2016 року, у тому числі в декларації за жовтень 2016 року в сумі 460265,00 гривень (том 1, а.с. 69).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, порушення якого також вказано у акті перевірки, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом, з тим, в акті перевірки не зазначено, що спірні податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто, цей факт не є спірною обставиною, а лише вказано, що податковий кредит позивача не підтверджено податковими накладними ТОВ "РАЙА ЛЕОН" фактично через відсутність об'єкта оподаткування з ПДВ за жовтень 2016 року, оскільки постачальник не виробляв, не імпортував, а також не придбавав ТМЦ від будь-яких інших контрагентів (том 1, а.с. 44-45).

В акті перевірки зазначено, що ТОВ "РАЙА ЛЕОН" задекларувало за жовтень 2016 року від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту в розмірі 481381,00 гривень, тобто, не декларувало до сплати в бюджет суми податку у розмірі, що відповідають сумі податкових зобов'язань, сформованих по покупцю ТОВ "ЕТС".

ТОВ "РАЙА ЛЕОН" не має основних засобів, не має у власності чи оренді земельних ділянок, складських приміщень. При цьому відповідно до даних податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, ТОВ "РАЙА ЛЕОН" придбавав товари найменувань, які не значяться в складених ним податкових накладних на постачання товарів, тобто, виписав податкові накладні по нереальним операціям постачання товарів, власником яких не був.

При цьому, спірним питанням даної справи є не факт декларування чи не декларування контрагентом позивача своїх податкових зобов'язань з ПДВ, а наявність у позивача права на формування складу податкового кредиту з ПДВ у випадку недекларування податкових зобов'язань з боку його постачальника та при нереальній, на думку відповідача угоді.

Отже, відповідач фактично не визнав податкові накладні, виписані зазначеним вище постачальником послуг, який в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 201.10 ст. 201 ПК України не задекларував об'єкт оподаткування та податкові зобов'язання у жовтні 2016 року (том 1, а.с. 45).

Між тим, посилань на проведення зустрічної перевірки стосовно контрагента позивача - ТОВ "РАЙА ЛЕОН" акт перевірки не містить, оскільки Києво-Святошинською ОДПІ ДФС у Київській області було направлено державному реєстратору повідомлення за формою 18-ОПП від 16.03.2016 року за № 334 про відсутність за місцем реєстрації (том 1, а.с. 43).

Сторонами також не спростовується факт отримання позивачем податкових накладних від ТОВ "РАЙА ЛЕОН" на суму ПДВ 460265,00 гривень, та які було включено до складу податкового кредиту у жовтні 2016 року. В акті перевірки не зазначено, що зазначеними постачальниками послуг та товарів порушено порядок заповнення податкових накладних чи вони не зареєстровані в ЄРПН.

Відповідач фактично виключив зі складу податкового кредиту позивача за жовтень 2016 року суми ПДВ з причин нереальної угоди та не декларування контрагентом його податкових зобов'язань, про що прямо зазначив у акті.

На підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 64/05-99-14-06/24308872 від 29 березня 2017 року фіскальним органом винесене спірне податкове повідомлення-рішення форми В4 від 12 квітня 2017 року № , яким позивачеві зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 460265,00 гривень за жовтень 2016 року (том 1, а.с. 70).

В пункті 3 акту камеральної перевірки наведено дані декларації позивача з ПДВ за жовтень 2016 року.

Сума від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2016 року у розмірі 8996620,00 гривень відображено відповідно у рядку 18.1/19 декларацій з ПДВ № від 05.12.2016 року. Встановлене перевіркою порушення - завищення суми податкового кредиту в розмірі 460265,00 гривень наведено в рядках 10.1, 11.1, 12 декларації.

Перелік видаткових та спірних податкових накладних, виписаних ТОВ "РАЙА ЛЕОН", які не визнані фіскальним органом як податкові документи на загальну суму ПДВ у розмірі в розмірі 460265,00 гривень наведено у таблиці 3.1.2 акту перевірки (том 1, а.с. 48-52).

Судом першої інстанції встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТС" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙА ЛЕОН" (постачальник) було укладено договір постачання від 19 жовтня 2016 року № РЛ 1910 (том 1, а.с. 81-84). Предметом договору є постачання запасних частин, деталей, матеріалів, масел, технічних рідин. Слід зазначити, що одним із видів діяльності позивача за КВЕД є 45.20. Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.32. роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, про що зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 12).

Згідно оборотньо-сальдової відомості по рахунку 281 та 631 отримані ТМЦ було оприбутковано в бухгалтерському обліку позивача (том 1, а.с. 119-176).

Факт виконання вказаного договору з боку покупця та постачальника було встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 25 квітня 2017 року у справі № 905/834/17. На виконання зазначеного рішення був виданий наказ 10.05.2017 року про стягнення з позивача на користь ТОВ "РАЙА ЛЕОН" заборгованість по спірній угоді № РЛ1910 від 19 жовтня 2016 року в розмірі 105000,00 гривень (том 1, а.с. 239-242, 251).

Вказаним рішенням господарського суду встановлено, що на виконання умов договору, позивач 19.10.2016р. поставив відповідачу товар на загальну суму 2761589,09грн., що підтверджується видатковими накладними №70 від 19.10.2016р., №71 від 19.10.2016р., №73 від 19.10.2016р., №74 від 19.10.2016р., №75 від 19.10.2016р., №76 від 19.10.2016р. та товарно-транспортними накладними №70 від 19.10.2016р., №71 від 19.10.2016р., №73 від 19.10.2016р., №74 від 19.10.2016р., №75 від 19.10.2016р., №76 від 19.10.2016р.

Дані накладні були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що із отриманням відповідачем за видатковими накладними №70 від 19.10.2016р., №71 від 19.10.2016р., №73 від 19.10.2016р., №74 від 19.10.2016р., №75 від 19.10.2016р., №76 від 19.10.2016р. товару, у нього виникло зобов'язання з їх оплати у сумі 2761589,09 грн.

Відповідно до приписів частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Видані контрагентом податкові накладні від 19 жовтня 2016 року № 84, 85, 86, 87, 88, 89 не визнані відповідачем податковими документами (том 1, 178-186).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України визначає податкову накладну, як єдиний документ, який підтверджує суми податкового кредиту і на підставі якого платник податків має право формувати податковий кредит. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань.

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у жовтні 2016 року, виписані контрагентом, який на момент спірних правовідносин був зареєстрований платником ПДВ, що не спростовано в акті документальної перевірки відповідачем та зареєстровані в ЄРПН.

Стаття 8 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Аналогічні положення містяться й в Конституції України.

Крім того, первинними документами, наданими позивачем, даними бухгалтерського обліку щодо оприбуткування придбаних ТМЦ та подальшого їх використання в господарській діяльності підтверджено правомірність виписаних спірних податкових накладних, а отже, позбавлення позивача права на формування податкового кредиту у жовтні 2016 року є протиправним.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 квітня 2017 року № .

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 805/1855/17-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 12 квітня 2017 року № - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 805/1855/17-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 14 серпня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок