Справа № 755/496/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/496/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.П.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Кучми А.Ю. та Горяйнова А.М.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернулась в Дніпровський районний суд м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, які полягають в нездійсненні перерахунку та підвищення пенсії до прожиткового мінімуму ОСОБА_2;

зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії позивача із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати починаючи з 01 вересня 2015 року: а саме - з 01 вересня 2015 року - 1 074 грн., з 01 січня 2016 року - 1 074 грн., з 01 травня 2016 року - 1 130 грн., з 01 грудня 2016 року - 1 247 грн. з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом та зобов'язати надалі проводити виплати відповідно до ст. 46 Конституції України та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що оскільки загальний страховий стаж позивача становить менше 30 років, відповідачем правомірно обчислено розмір її пенсії пропорційно наявному страховому стажу ОСОБА_2

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на норми Конституції України та зазначає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, частково, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 07 квітня 2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 11 листопада 2016 року, в якій просила провести перерахунок та виплатити їй різницю між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність та виплаченою їй пенсією за період з 01.01.2015 по теперішній день та й надалі проводити виплати відповідно до ст. 46 Конституції України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 12).

Листом від 05 грудня 2016 року № 20061/13/м-1475 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що загальний страховий стаж позивача становить менше 30 років, а тому розмір її пенсії має обраховуватись пропорційно наявному страховому стажу позивача (а.с. 14).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 2 с. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, статтею 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 28 Закону України встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що розмір страхового стажу позивача є меншим, ніж передбачено частиною 1 статті 28 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, позивач не має права на отримання пенсії у розмірі прожиткового мінімуму.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року у справі № 712/13069/16-а.

При цьому, колегія суддів враховує, що оскільки пенсія позивача, розрахована пропорційно наявному страховому стажу не досягає 949 гривень, останній виплачується щомісячна державна адресна допомога у розмірі 269 грн. 58 коп. (а.с. 30).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що розмір пенсії позивача складає 949 грн., а її страховий стаж є меншим, ніж передбачено ч. 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає, що пенсія позивачу призначена та виплачується у відповідності до вимог законодавства, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Разом з цим, відповідно до ч. 1, 3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата, тобто позивач, отримуючи пенсію щомісяця, була обізнана щодо її розміру.

Однак, позивач звернулась до суду з даним позовом лише 03 січня 2017 року, а тому позовні вимоги за період з 01 вересня 2015 року по 02 липня 2017 року підлягають залишенню без розгляду, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01 вересня 2015 року по 02 липня 2017 року з ухваленням в цій частині нової постанови про залишення цих позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01 вересня 2015 року по 02 липня 2017 року та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги за період з 01 вересня 2015 року по 02 липня 2017 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю. Кучма

А.М. Горяйнов

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Горяйнов А.М.