Справа № 826/6422/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6422/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тихий Океан» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 червня 2017 року адміністративний позов ТОВ «Тихий Океан» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/000002/2, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270002/2016/00015.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що декларантом не було надано документи, які підтверджують митну вартість товарів, та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, а тому відповідачем правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Тихий океан» (Покупець) та «HANGZHOU YOURUN SHOES & HATS CO., LTD» (Продавець) було укладено контракт №ТО-НУ/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року щодо поставки домашнього взуття торгівельної марки «Home Story» (товар).

Пунктом 1.1 контракту передбачено, що кількість та вартість поставки погоджується сторонами у інвойсах до цього контракту. Загальна ціна на товар, що поставляється по цьому контракту встановлюється в доларах США та складає 43214,40 доларів США (п.2.1 контракту).

У відповідності до п.3. контракту покупець здійснює 100% попередню оплату загальної вартості окремої поставки, погодженої сторонами, до моменту відправки такої поставки, в окремих випадках можлива відстрочка до 90 днів від дати поставки товару на склад покупця.

Згідно п.1.2. додаткової угоди №1 до контракту поставка товару визначена на умовах СІF-Одеса (у відповідності до «Інкотермс 2010»).

28 грудня 2014 року між ТОВ «Тихий океан» та ТОВ «Анлеон» укладено договір №2812-14 про надання послуг по декларуванню товарів, що переміщуються через митний кордон України, за умовами якого ТОВ «Анлеон» зобов'язувалось, як митний брокер, надавати комплекс митно-брокерських послуг, перелік яких визначено в п.1.2. зазначеного договору.

Для митного оформлення товару митним брокером позивача подано до оформлення митну декларацію від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/277912 із визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною контракту, до якої додано наступні документи: контракт №ТО-HY/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року, додаток №1 до Контракту №ТО-HY/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року, інвойс №2015YR189А від 11 грудня 2015 року, міжнародна автомобільна накладна (СМR) №45835 від 04 лютого 2016 року, коносамент (Bill of Lading) №Y від 27 грудня 2015 року, платіжне доручення в іноземній валюті, що підтверджує оплату за товар SVIFТ №0408004 від 19 січня 2016 року, пакувальний лист б/н від 11 грудня 2015 року, договір про надання послуг митного брокера №2812-14 від 28 грудня 2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 04 лютого 2016 року, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 04 лютого 2016 року, сертифікат про походження №С 10055 від 05 січня 2016 року.

Відповідачем проведеного огляд товарів, за результатами якого було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів №1/1-0-0-1/1.3/00/5/3/1.5 від 08 лютого 2016 року, яким встановлено, що оглянутий товар відповідає заявленому товару, а саме взуття домашнє торгівельної марки Home Story, також зазначено, що маркування та ідентифікаційні ознаки відповідають інформації заявленій у гр.31 митної декларації.

Митним органом було надіслано повідомлення позивачу про необхідність надання додаткових документів вказавши, що необхідне надання додаткових документів згідно ст.53 Митного кодексу України: - якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки пре якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано додаткові документи, а саме: експортну вантажну митну декларацію експортера №22552136 від 27 грудня 2015 року; висновок «Укрпромзовнішекспертизи» №359 від 02 лютого 2016 року; видаткову накладну №ТО-0001311 від 21 вересня 2015 року; видаткову накладну №ТО-0001375 від 07 жовтня 2015 року; податкову накладну №5 від 07 жовтня 2015 ркоу; прайс-лист виробника б/н від 01 грудня 2015 року; чек на анологічний товар № від 02 лютого 2016 року; договір страхування вантажу №02653/03/222 від 03 лютого 2016 року; страховий поліс на морське перевезення товарів (Саrgo transporation insurance policy) №РСВ00024682 від 28 грудня 2015 року.

За наслідком розгляду поданих декларантом документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/000002/2.

В графі 33 вказаного рішення зазначено обставини прийняття та джерела, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема, надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на момент завантаження товару 11 грудня 2015 року передплату не здійснено, не надано страхові документи та документи щодо вартості страхування, надана копія митної декларації без перекладу українською мовою, прайс-лист містить об'єктивну спрямованість. За результатом проведеної консультації декларанту запропоновано застосувати резервний метод митної вартості відповідно до ст.64 МК України (митна декларація від 01 грудня 2015 року №100270002/2015/262681).

За результатами перевірки митної декларації, на підставі рішення про коригування митної вартості товарів видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270002/2016/00015.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що Київською міською митницею ДФС не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов'язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання митної декларації від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/277912 позивачем до митного органу було подано відповідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, однак митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, що було виконано позивачем.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З рішення про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/000002/2 вбачається, що відповідач не погодився із застосуванням обраного позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору у зв'язку з тим, що подані для здійснення митного контролю документи, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені у ч.1 ст.53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, на момент завантаження товару 11 грудня 2015 року передплату не здійснено, не надано страхові документи та документи щодо вартості страхування, надана копія митної декларації без перекладу українською мовою, прайс-лист містить об'єктивну спрямованість. За результатом проведеної консультації декларанту запропоновано застосувати резервний метод митної вартості відповідно до ст.64 МК України (митна декларація від 01 грудня 2015 року №100270002/2015/262681).

Разом з тим, за умовами поставки CIF Інкотермс 2010 , що передбачені контрактом №ТО-НУ/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року, з урахуванням додаткової угоди №1 до контракту, саме постачальник зобов'язаний здійснити оплату витрат та фрахт, що необхідний для поставки товару у визначений порт, а також базис поставки CIF зобов'язує постачальника придбати морську страховку на користь покупця, а отже саме постачальник повинен заключати договір страхування та сплачувати страхові внески, що спростовує посилання апелянта на необхідність подання документів, які містять відомості про вартість перевезення та страхування товару як складової митної вартості.

Подання позивачем до митного оформлення експортної декларації без перекладу українською мовою жодним чином не впливає на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару та не свідчить про наявність розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявності в наданому до митного оформлення прайс-листі умови постачання CIF жодним чином не свідчить про його об'єктивну спрямованість, а лише визначає ціни у відповідності до умов поставки за Інкотермс 2010, що відповідають умовам, передбачених контрактом №ТО-НУ/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

У відповідності до п.3 контракту №ТО-НУ/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року покупець здійснює 100% попередню оплату загальної вартості окремої поставки, погодженої сторонами, до моменту відправки такої поставки, в окремих випадках можлива відстрочка до 90 днів від дати поставки товару на склад покупця.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту передбачено можливість відстрочка оплати загальної вартості окремої поставки до 90 днів від дати поставки товару на склад покупця, а тому посилання митного органу на те, що поданий до митного оформлення SWIFT від 19 січня 2016 року свідчить про відсутність оплати товару на момент його відвантаження 11 грудня 2015 року, як на підставу для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, є необґрунтованим, оскільки відповідна оплата була здійснена у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту. Крім того, наведене не свідчить про наявність розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України, встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Наявними в матеріалах справи контрактом №ТО-HY/01/Y/2015 від 08 грудня 2015 року, додатком №1 до контракту, інвойсом №2015YR189А від 11 грудня 2015 року, платіжним дорученням в іноземній валюті, що підтверджує оплату за товар SWIFT №0408004 від 19 січня 2016 року, пакувальним листом б/н від 11 грудня 2015 року, експортною декларацією країни походження №22552136, прайс-листом виробника підтверджено, що подані документи містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, у відповідності до ст.58 МК України позивач визначив митну вартість товару, виходячи з вартості ввезеного товару, яка підлягає сплаті постачальнику, з урахуванням витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрат на страхування цих товарів.

В своєму рішенні про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/000002/2 відповідач зазначає, що митна вартість визначена на підставі інформації, яка наявна в органах доходів і зборів (митна декларація від 01 грудня 2015 року №100270002/2015/262681).

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У відповідності до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару надано документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, та підтверджують ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, натомість, відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об'єктивність зазначених відомостей та не довів наявність підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, а тому рішення про коригування митної вартості товарів від 08 лютого 2016 року №100270002/2016/000002/2 є протиправним та підлягає скасуванню, як і прийнята на підставі такого рішення картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270002/2016/00015.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.