Справа № 816/1366/17
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

15 серпня 2017 рокум. ПолтаваСправа № 816/1366/17

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши клопотання про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" , третя особа - Нотаріальна палата України, про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2017 року до Полтавського окружного адміністративного суду звернулася приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи", третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Нотаріальна палата України.

У своєму позові приватний нотаріус просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року № 2411/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; зобов"язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" розблокувати приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, оскаржуваним наказом позивачу - приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу, було заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 6 (шість) місяців.

Одночасно з адміністративним позовом було подано клопотання про його забезпечення: шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 2411/5 від 27.07.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» до набрання законної сили рішенням у даній справі та шляхом зобов'язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень.

Ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову позивач вмотивовувала з посиланням на підстави, передбачені ст.117 КАС України, стверджуючи, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам її, а також третіх осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Істотну небезпеку заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам позивач вбачала у тому, що не маючи можливості працювати з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту - Реєстр) як приватний нотаріус - реєстратор, вона буде позбавлена можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, що негативно відобразиться як на її доходах, так і на діловій репутації. Таким блокуванням вона поставлена у нерівне становище порівняно з іншими нотаріусами. Вважала блокування її доступу до Реєстру видом дисциплінарного стягнення, застосування якого до приватного нотаріуса відповідачем, з яким вона не перебуває у відносинах підпорядкованості, вважала відповідно протиправним. Також вказувала, що неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність спричинить негативні наслідки у вигляді майнових втрат для неї - витрати на оренду займаного приміщення, які не будуть компенсовані внаслідок втрати доходу; негативні наслідки у вигляді зменшення сплачуваних нею до бюджету платежів та відсутності можливості виплачувати заробітну плату найманому персоналу. Інші негативні наслідки у випадку незабезпечення адміністративного позову позивач вважала можливими для третіх осіб - своїх клієнтів, оскільки вона не має змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того не має змоги завершити нотаріальні дії у значній кількості спадкових справ.

Крім того, позивач посилалася на те, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких вона просила, відповідають критеріям забезпечення ефективного правосуддя, що визначені в даному разі Рекомендацією NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, що затверджена Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989.

Приймаючи рішення за клопотанням про забезпечення позову, суд частково погоджується зі позивачем в частині її тверджень про наявність істотної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам; необхідність докладення значних зусиль та витрат для їх поновлення у разі можливого встановлення протиправності оскаржуваного рішення.

Згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Щодо мотивів висновку про існування загрози порушення прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вказати, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, зокрема праву на працю, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову можливе настання негативних наслідків, що полягають у спричиненні шкоди діловій та професійній репутації позивача, для виправлення яких їй буде необхідно докласти значних зусиль. Також суд бере до уваги настання негативних наслідків спірного рішення для осіб, які звернулись до позивача як до нотаріуса і за заявами яких позивачем наразі відкриті відповідні справи. Отже, заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд також погоджується з доводами позивача щодо ускладненості відновлення її прав та інтересів у випадку можливого задоволення позову. Очевидним вбачається обмеження позивача у можливостях повноцінного здійснення нотаріальної діяльності, внаслідок блокування її доступу як приватного нотаріуса до Реєстру, що відповідно потягне за собою зниження її доходів та, відповідно, репутаційні втрати на ринку відповідних послуг. Внаслідок цього у разі можливого задоволення позову позивач матиме право використовувати механізми відшкодування шкоди, спричиненої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, що, у свою чергу, може потягнути за собою грошові стягнення з Державного бюджету.

У той же час суд зазначає, що оскаржуваний наказ про блокування доступу приватного нотаріуса до Реєстру на шість місяців не містить конкретного строку початку такого блокування. Якщо дія наказу буде зупинена, а у подальшому в разі вирішення справи на користь відповідача - поновлена, то повернення юридичної сили наказу потягне за собою той же захід - блокування доступу приватного нотаріуса до Реєстру на ті ж шість місяців. Продовження відрахунку цього строку буде розпочато з моменту поновлення дії оскаржуваного наказу. Відповідно захід, вжитий Міністерством юстиції України, буде виконаний відповідно до свого призначення, хоч і з відтермінуванням у часі.

Як на думку суду, можливе відтермінування часу дії наказу є більш раціональним та збалансованим заходом і несе менше загроз спричинення шкоди правам та інтересам як окремих осіб, так і держави, аніж стягнення компенсаційного характеру, що можуть мати місце у випадку незабезпечення позову.

Приймаючи рішення про необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд враховує принципи, що висловлені Рекомендацією NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.

Згідно Рекомендацій, термін «адміністративний акт» означає, відповідно до Резолюції (77) 31 про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади, будь-який окремий захід чи рішення, вжитий/прийняте в межах реалізації владних повноважень, який/яке, з огляду на свій характер, безпосередньо впливає на права, свободи чи інтереси осіб.

У випадку, коли у провадженні суду знаходиться позов проти адміністративного акту, і цей суд ще не виніс стосовно нього свого рішення, заявник може вимагати від цього суду або від іншого компетентного судового органу вжити заходів тимчасового захисту стосовно цього адміністративного акта.

Приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов'язку на адміністративний орган влади

Заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного акту, який однозначно впливає на права, свободи та інтереси позивача у справі та є предметом адміністративного позову.

Водночас суд не вважає за можливе вжити заходів забезпечення адміністративного позову у формі зобов'язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Вищевикладена позиція Вищого адміністративного суду України кореспондується з частинами 3 та 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу яких, адміністративний позов, може бути забезпечено шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову шляхом винесення судового рішення зобов'язального характеру не відповідає нормам Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас зупинення дії оскаржуваного наказу без тимчасового поновлення доступу позивача до Реєстру не надасть особі жодного реального результативного засобу тимчасового правового захисту.

Тому суд вважає за необхідне вжити іншу форму тимчасового правового захисту (забезпечення адміністративного позову) у вигляді заборони Державному підприємству «Національні інформаційні системи» вчиняти дії з блокування приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд також враховує: - розумність, обґрунтованість й адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; - наявність зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; - імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - необхідність у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Без вжиття заходів забезпечення заявленого адміністративного позову захист прав та інтересів буде неможливим або ж ускладненим, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України № 2411/5 від 27.07.2017 року «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Заборонити Державному підприємству "Національні інформаційні системи" вчиняти дії з блокування приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала відповідно до частини 5 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Роз'яснити відповідачу, що згідно пункту 2 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач або інша особа, яка бере участь у справі, у будь-який час має право заявити клопотання про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя І.С. Шевяков