Справа № 820/2819/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 серпня 2017 р. № 820/2819/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 року Головного управління ДФС у Харківській області №2 про визначення суми податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 29058,13 грн.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.05.2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким нараховано позивачу податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 29058,13 грн. Позивач вважає спірне рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки прийнято без правової підстави, а саме, без врахування того, що договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та Харківською міською радою припинив свою дію 01.02.2013 року та не був продовжений на новий строк. Таким чином ОСОБА_1 не являється а ні власником, а ні орендарем земельної ділянки з якої нараховувався податок.

Представник позивача прибув у судове засідання, склав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу в порядку письмового провадження та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.57).

Відповідач - Головне управління ДФС у Харківській області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України (а.с.50), правом надати письмові заперечення не скористався.

Третя особа - Харківська міська рада, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України (а.с.49), правової позиції щодо позовних вимог не заявляла.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №25-1 літер Б-1, загальною площею 60,9 кв.м по АДРЕСА_2. (а.с.9-11).

15.06.2011 року між ОСОБА_1 та Харківською міською радою укладено договір оренди землі №00130, за умовами якого орендодавець (Харківська міська рада) надає, а орендар (ОСОБА_1) приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 0,0077 га для обслуговування належного позивачу майна, строком до 01.02.2013 року. (14-15).

Факт виконання умов вищезазначеного договору підтверджується актом приймання - передачі земельної ділянки від 24.11.2011 року № 251/11. (а.с.18).

Позивач на час дії договору від 15.06.2011 року про оренду земельної ділянки був платником орендної плати з фізичних осіб.

23.10.2012 року позивач звернувся до Харківської міської ради із заявою про продовження дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки або укладення договору на новий строк, однак відповіді не отримав.

Суд зазначає, що виконавчим комітетом Харківської міської ради ухвалено рішення №21 від 22.01.2014 року "Про відновлення, належне утримання та приведення міської території в придатний до використання територіальною громадою міста стан", яким постановлено розірвати договори оренди землі та звільнити земельні ділянки, які зайняті самовільно або використовуються з порушенням умов договорів оренди землі.

Не погодившись зі спірним рішенням, в частині, що стосується включення в Перелік об'єктів, що підпадають під дію пункту 1 вказаного рішення, належного ОСОБА_1 на праві власності нежитлового приміщення загальною площею 60,9 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_2, позивач оскаржив його до Московського районного суду м.Харкова.

В ході розгляду справи №643/19810/13-а за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення №21 від 22.01.2014 року представник Харківської міської ради обґрунтовував законність такого рішення відсутністю діючого договору оренди землі і припиненням укладеного 15.06.2011 року за закінченням його строку.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.06.14 року по справі №643/19810/13-а, скасованою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 року, зазначений позов задоволено. Визнано нечинним рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 21 від 22.01.2014 року "Про відновлення, належне утримання та приведення міської території в належний для використання територіальною громадою міста стан" в частині включення до Переліку самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія м. Харкова з метою відновлення, належного утримання та приведення до придатного для використання територіальною громадою міста стану, який є додатком до вказаного рішення, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.20-25).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 року по справі №643/19810/13-а (№К/ 800/57935/14) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2014 року залишено в силі. (а.с.26-27).

Згідно даного рішення вбачається, що компетенція органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів не поширюється на прийняття рішень, наслідком яких є звільнення території міста від нерухомого майна, яке перебуває у приватній власності, примусове припинення права власності на таке майно.

Постанова Московського районного суду м. Харкова від 06.06.14 року та ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 року по справі №643/19810/13-а набрали законної та в силу статті 255 КАС України, обставини встановлені в рамках вказаних справ не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, що в подальшому позивач неодноразово звертався до Харківської міської ради з проханням укласти договір оренди земельної ділянки, однак у відповідь отримав листи, в яких вказувалося про недоцільність розгляду питання щодо поновлення строку дії договору оренди або укладення нового.

Таким чином, орендодавець - Харківська міська рада своїми конкретними діями визначив факт припинення договору оренди та небажання його поновлювати або укладати новий.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 як добросовісний користувач, до 2015 року продовжував сплачувати орендну плату визначену договором, сподіваючись на його поновлення або укладення нового.

04.05.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 29058,13 грн., однак у зв'язку з вибуттям з оренди позивача вказаної земельної ділянки позивач звернувся до суду з позовом про скасування спірного рішення.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК). Аналогічне визначення міститься й у статті 21 Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV від 06.10.1998 року.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для виникнення у податкового органу обов'язку нараховувати фізичній особі земельний податок є статус даної особи як землевласника/землекористувача.

Як було встановлено під час розгляду справи, що після закінчення строку дії вищезазначеного договору оренди землі позивач не повернув орендодавцю земельну ділянку та продовжував фактично користуватися нею, що позивачем визнається та підтверджується правомірність таких дій ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 року, оскільки нежитлова будівля, що розташована на спірній земельній ділянці належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а до компетенції органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів не поширюється на прийняття рішень, наслідком яких є звільнення території міста від нерухомого майна, яке перебуває у приватній власності.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був нарахувати позивачу орендну плату за оренду земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321-а за період з 22.11.2011 року по 01.02.2013 року (дату припинення дії договору), а не по теперішній час. Тому, оренда плата за 2017 рік нарахована відповідачем безпідставно.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене відповідачем не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення №2 від 04.05.2017 року стосовно сплати суми податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 29058,13 грн., а тому позовні вимоги позивача про підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Cкасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.05.2017 року № 2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 61129, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (адреса: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко