Справа № 812/879/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/879/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря Карча В.М.,

позивача не прибув,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі Позивач), в якому позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ з 25.12.2006 по 15.10.2015, з 10.10.2014 по 15.10.2014 працював в ГУМВС України у Луганській області на посаді старшого оперуповноваженого відділу розкриття майнових злочинів управління карного розшуку ГУМВС та оперуповноваженим відділу моніторингу управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України у Луганській області. Згідно з наказом ГУМВС України у Луганській області від 15.10.2015 № 361 о/с звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України у званні капітана міліції.

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 23.05.2017 № А-8542, позивач в період з 22.07.2014 по 30.09.2014 та в період з 01.10.2014 по 15.10.2015 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності.

З посиланням на п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», з врахуванням інформації та даних, викладених у довідці від 11.05.2017 № 383/111/22-2017, позивач зазначає, що йому безпідставно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, у розрахунку на місяць за періоди з 10.10.2014 по 31.10.2014 1302,96 грн, за листопад 2014 року 2716,48 грн (з 01.11.2014 по 07.11.2014, та з 22.11.2014 по 30.11.2014, оскільки у період з 08.11.2014 по 21.11.2014 позивач перебував у відпустці), за грудень 2014 року 5563,08 грн, з 01.10.2015 по 15.10.2015 7591,30 грн, всього 17173,82 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 10.10.2014 по 31.10.2014 1302,96 грн, за листопад 2014 року (з 01.11.2014 по 07.11.2014, з 22.11.2014 по 30.11.2014) 2716,48 грн, за грудень 2014 року 5563,08 грн, з 01.10.2015 по 15.10.2015 7591,30 грн, всього 17 173,82 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк.спр. 60), надав заяву від 11.07.2017 вх. № 16644/2017 про розгляд справи без його участі (арк.спр. 27).

Представник відповідача до суду не прибув, надав письмові заперечення від 17.07.2017 вхід.№ 17325/2017 (арк.спр. 30-33), у яких просив розглядати справу без його участі та вказав, що наказом АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 01.10.2014. Наказом АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 302 позивача виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 15.10.2015. Виплата винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів України на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», на виконання якої МВС України було розроблено наказ від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України». Для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат, за окремою бюджетною програмою. Відповідно до частини дванадцятої статті 23 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також представник відповідача зазначив, що якщо позивач вірно розрахував ймовірну винагороду за участь в АТО за період з 10.10.2014 по 31.12.2014, то з розрахунками за жовтень 2015 року не можна погодитись, оскільки сума 7591,30 грн складається із суми виплаченої винагороди за участь в АТО за вересень 2015 року у розмірі 6802,00 грн, а грошове забезпечення позивача за період з 01.10.2015 по 15.10.2015 складає 789,30 грн. Також відповідно до вимог постанови КМУ № 158 якщо сума грошового забезпечення становить менше 3000 грн, розрахунок проводиться відповідно з розміру 3000 грн. В свою чергу винагорода виплачується за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, до дня завершення такої участі. ОСОБА_1 відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 29.10.2015 № 302 був виключений із складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО з 15.10.2015. Крім того, відповідач щодо підстав звільнення позивача з органів внутрішніх справ зазначив, що 08.10.2015 ОСОБА_2 було затримано за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КК України. У подальшому відповідно до ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області у справі № 425/3828/15-К (кримінальне провадження № 0000333 від 16.09.2015) позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08.10.2015 по 07.12.2015. Тобто у період з 09.10 по 15.10.2015 позивач не перебував на службі, не виконував завдань, повязаних з участю в АТО. Таким чином, фактичний час прийняття позивачем участі в АТО в жовтні дорівнює 8 діб у період з 01.10. по 15.10.2015, тому сума ймовірної винагороди за участь в АТО дорівнює 3000 грн/31 день * 8 днів участі в АТО = 774,19 грн.

На підставі викладеного, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 2006 року по 15.10.2015 (арк.спр. 6), відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 10.10.2014 № 320 о/с «Про особовому складу» позивача призначено старшим оперуповноваженим відділу розкриття майнових злочинів Управління карного розшуку (арк.спр. 7), відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 15.10.2015 № 361 о/с «По особовому складу» його звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) (арк.спр. 8).

Згідно з довідкою ГУМВС України у Луганській області від 23.05.2017 № А-8542 ОСОБА_1 відповідно до наказів АТЦ при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 13.12.2014 № 98, від 25.06.2015 № 176, від 29.10.2015 № 302 у період з 22.07.2014 по 30.09.2014, з 01.10.2014 по 15.10.2015 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території України (арк.спр. 9).

Відповідно до наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 25.06.2015 № 176 ОСОБА_1 залучено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 01.10.2014 (арк.спр.35-39).

Згідно з наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 29.10.2015 № 302 ОСОБА_1 виключено зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО з 15.10.2015 (арк.спр. 40-42).

Відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 10.07.2017 № 6/2-247А.К ОСОБА_1 у період з 08.11.2014 по 21.11.2014 перебував у відпустці (арк. спр. 34).

Згідно з інформацією від 03.08.2017 № 33/33-432, наданою ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Луганській області» на виконання ухвали суду від 25.07.2017, ОСОБА_1 на лікарняному в період з 01.10.2014 по 31.12.2014 та з 01.10.2015 по 15.10.2015 не знаходився (арк.спр. 62).

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 (далі постанова № 1294) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (далі Постанова № 158) встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 23 липня 2014 року № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2014 року за № 939/25716 (далі наказ МВС № 719), яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови № 158 та Наказу № 719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Згідно з довідкою від 10.07.2017 № 5/1/111/22-2017, виданою ГУМВС України у Луганський області, грошове забезпечення позивача у жовтні 2014 року (10.10.2014 31.10.2014) становило 1302,96 грн, у листопаді 2014 року 10186,80 грн (в тому числі матеріальна допомога 5093,40 грн), у грудні 2014 року 5563,08 грн. Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не нарахована та не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції (арк. спр. 35).

Суд зазначає, що позивач просить суд стягнути винагороду за участь в антитерористичній операції за жовтень 2014 року (з 10.10.2014 по 31.10.2014) у розмірі 1302,96 грн., за листопад 2014 року (з 01.11.2014 по 07.11.2014, та з 22.11.2014 по 30.11.2014) 2716,48 грн, за грудень 2014 року 5563,08 грн.

Таким чином, відповідно до довідки ГУМВС України у Луганській області від 10.07.2017 № 5/1/111/22-2017, розмір винагороди ОСОБА_1М мав становити:

- у жовтні 2014 року 2129,03 грн (3000,00 грн (оскільки розмір грошового забезпечення становив менше 3000 грн) / 31 день = 96,77 грн (середньоденний розмір винагороди) х 22 відпрацьовані у ГУМВС України у Луганській області дні),

- у листопаді 2014 року 2716,48 грн (5093,40 грн (грошове забезпечення без сум матеріальної допомоги) / 30 днів = 169,78 грн (середньоденний розмір винагороди) х 16 діб (з 01.11.2014 по 07.11.2014 та з 22.11.2014 по 30.11.2014 з урахуванням перебування у відпустці);

- у грудні 2014 року 5563,08 грн (5563,08 грн (грошове забезпечення за грудень 2014 року) / 31 день = 179,45 грн (середньоденний розмір винагороди) х 31 день).

Суд зазначає, що позивач просить суд стягнути винагороду за участь в антитерористичній операції за жовтень 2015 року (з 01.10.2015 по 15.10.2015) у розмірі 7591,30 грн., проте суд не погоджується з таким розрахунком з огляду на таке.

Згідно з довідкою від 10.07.2017 № 512/111/22-2017, виданою ГУМВС України у Луганський області, грошове забезпечення позивача у жовтні 2015 року (з 01.10.2015 по 15.10.2015 день звільнення) становило 789,30 грн, однак не нарахована та не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції (арк. спр. 36).

Крім того, відповідно до ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.10.2015 1-кс/425/566/15 425/3827/15-к до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 08.10.2015 по 07.12.2015 (арк.спр. 49-51), що дає підстави зробити висновок про неможливість ОСОБА_1 брати безпосередню участь в АТО у період з 08.10.2015 по 15.10.2015.

Таким чином, розмір винагороди за участь в АТО ОСОБА_1 у жовтні 2015 року мав становити 774,20 грн (3000,00 грн (оскільки розмір забезпечення менше 3000 грн) / 31 день = 96,77 грн (середньоденний розмір винагороди) х 8 днів (з 01.10.2015 по 08.10.2015).

У запереченнях відповідач зазначає, що наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 про залучення позивача до участі в АТО виданий по закінченню бюджетного періоду, а тому відповідач у справі був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Згідно з частинами першою та другою статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача винагороди за безпосередню участь в Антитерористичної операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з жовтня по грудень 2014 року та жовтень 2015 року частково обґрунтованими, а саме в частині стягнення з відповідача винагороди за жовтень 2014 року 2129,03 грн, за листопад 2014 року 2716,48 грн, за грудень 2014 року 5563,08 грн, та жовтень 2015 року 774,20 грн.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, відповідач як податковий агент згідно вимог Податкового Кодексу України зобовязаний виплатити позивачеві винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганський області в особі ліквідаційної комісії (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 93411), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за жовтень 2014 року 2129,03 грн, за листопад 2014 року 2716,48 грн, за грудень 2014 року 5563,08 грн, жовтень 2015 року 774,20 грн, всього у розмірі 11 182,79 грн (одинадцять тисяч сто вісімдесят дві гривні 79 копійок) з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3