Справа № 802/2213/16-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2213/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л. Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

03 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши в повному обсязі матеріали справи та надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.08.2001 року о 20 год. 00 хв. під час виконання службових обов'язків, з міліціонером патрульної постової служби ОБППСМ УМВС України у Вінницькій області сержантом міліції ОСОБА_4 стався нещасний випадок. В тому ж році йому було встановлено 10% втрати працездатності.

Наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 05.02.2015 року №20 о/с згідно із Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ прапорщика міліції ОСОБА_4, міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 "б" (через хворобу) , з 05.02.2015 року з виплатою премії по 05.02.2015 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 16 років 09 місяців 13 днів. Підставою слугувало свідоцтво про хворобу від 26.01.2015 року №В- 42 та рапорт ОСОБА_4

Після звільнення, позивач у Вінницькій обласній МСЕК №2 і згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №329761 ОСОБА_4 12.04.2016 року встановлено третю групу інвалідності через травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків.

Вподальшому позивач, маючи на меті отримати одноразову грошову допомогу, звернувся до до голови ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області Кримчука С.Г. з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, в зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з втратою працездатності 50%, пов'язаної з проходженням служби в ОВС.

У зв'язку із ліквідацією УМВС України у Вінницькій області матеріали ОСОБА_4 ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області були направлені до УМВС України.

За результатами розгляду заяви, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали заяви позивача, були повернуті останньому, без права на виплату одноразової грошової допомоги.

У відповіді-листі директора Департаменту зазначено, що на виконання пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 року №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.10.2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", що набрала чинності 31.10.2015 року.

Пунктом 4 Порядку №850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_4 18.12.2001 року встановлено 10% втрати працездатності. Під час повторного огляду МСЕК 12.04.2016 року йому встановлено третю групу інвалідності та відповідну ступінь втрати працездатності. Відповідно, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, а тому Департамент фінансово - облікової політики МВС України, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги.

Позивач, вважаючи дії МВС України що непризначення йому одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправності в діях відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги, а відтак підстав для задоволення позову немає.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України від 20 грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності,-у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно пункту 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як вбачається з листа директора Департамента фінансово-облікової політики МВС України, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки з надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_4 18.12.2001 року встановлено 10% втрати працездатності. Під час повторного огляду МСЕК 12.04.2016 року йому встановлено третю групу інвалідності та відповідну ступінь втрати працездатності. Відповідно, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, а тому Департамент фінансово - облікової політики МВС України, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги.

Отже висновок Департамента фінансово-облікової політики МВС України грунтується на вимогах пункту 4 Порядку №850 та не суперечить йому.

Разом з тим, на думку апеляційного суду вищезазначений лист не можна вважати відмовою в призначенні одноразової допомоги в розумінні Порядку №850, з огляду на таке.

Пунктами 7-9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

-заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

-довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

-постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

-акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

-сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

-документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови-для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що працівник міліції, який звертається за призначення грошової допомоги, разом з відповідною заявою подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, ряд документів, перелік яких міститься в Порядку №850, які після реєстрації передаються до МВС України. За результатами розгляду вказаних документів МВС України приймає рішення про призначення грошової допомоги чи відмову в її призначенні, за результатами якого керівником органу внутрішніх справ видається відповідний наказ.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 13.04.2016 року ОСОБА_4 звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності в наслідок отримання травми отриманої при виконанні службових обов'язків.

На виконання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року відповідачем надано суду наступну інформацію, оформлену листом № 12/6-4679 від 02.08.2017 року:

21.04.2016 року до МВС України від ліквідаційної комісії УМВС до МВС України у Вінницькій області надходили матеріали про призначення одноразової допомоги ОСОБА_4, які 11.05.2016 року у повному обсязі було повернуто на доопрацювання у зв'язку з відсутністю акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузіїї, травми або каліцтва) працівника міліції, передбачених пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Повторно вищевказані матеріали надійшли до МВС України 13.06.2016 року, однак 07.07.2016 року у повному обсязі повернуті на доопрацювання для уточнення отримання ОСОБА_4 дати отримання травм, оскільки інформація у свідоцтві про хворобу не узгоджувалася з доданими актами.

Матеріали стосовно призначення одноразової грошової допомоги перебувають у ліквідаційній комісії УМВС у Вінницькій області, МВС України не приймало рішення щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4

Таким чином, з вищевказаної відповіді вбачається, що після повторного повернення на доопрацювання до ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області, матеріали заяви ОСОБА_4, до МВС України не надходили, а питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем по суті не розглядалось та відповідне рішення не виносилося.

Окрім того, в матеріалах справи відсутній наказ керівника органу внутрішніх справ, який мав би бути ним винесений за результатами розгляду відповідачем заяви ОСОБА_4

Також представник позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції зазачив, що йому не відомо про прийняття відповідачем, якихось інших рішень ніж те, яке знаходиться в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при розгляді заяви ОСОБА_4 відповідачем не порушено умов Порядку №850, а відтак відсутні підстави для визнання протиправними дій останнього. Окрім того, апеляційний суд вважає даний позов передчасним, оскільки як встановлено з матеріалів справи, рішення про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, МВС України не приймалося.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.