Справа № 686/24165/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24165/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Колієв С.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

08 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України (далі - відповідач) про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2016 року звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 01.12.2016 винесену поліцейським ПП ГУНП в Хмельницькій області інспектором роти №3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2017 позов задоволено повністю.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 079798 від 01.12.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасовано, а провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2016 інспектором УПП роти №3 ДПП в м. Хмельницькому лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДР №079798, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 01.12.2016 о 11 годині 04 хвилин керуючи автомобілем Мерседес-Бенц р.н. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому на перехресті вулиць Пілотська з вул. Трудова користувався засобом мобільного зв'язку тримаючи його у лівій руці, чим порушив вимоги п.2.9 "д" ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності вчинених дій та прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. "д" п. 2.9 ПДР водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 69 КАС України вказано, що в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки - інспектори поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили суду, зокрема, що 01.12.2016 під час чергування вони помітили, як водій автомобіля Мерседес-Бенц під час руху тримав мобільний телефон у лівій руці, що є порушенням п.2.9 "д" ПДР. Водій автомобіля був ними зупинений та притягнутий до адміністративної відповідальності.

На противагу вказаним доводам, свідок ОСОБА_5 який був пасажиром автомобіля, яким керував позивач та сидів позаду водія, суду пояснив, зокрема, що під час руху, водій автомобіля мобільним телефоном не користувався.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься відеозапис з відеореєстратора автомобіля поліції наданий суду першої інстанції представником відповідача, на якому видно автомобіль позивача, проте, з вказаного відеозапису неможливо встановити чи тримав позивач у руці засіб мобільного зв'язку.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт користування позивачем засобом зв'язку, тримаючи його у руці під час руху транспортного засобу. Тобто, доказів, якими спростовується позиція позивача та підтверджується факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП суду не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апелянта про доведеність вчинення позивачем правопорушення поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки пояснення свідків, хоча і є доказами в справі, проте повинні бути підтверджені іншими належними доказами, яких відповідачем не надано, при цьому обов'язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на апелянта як суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, а доводи апеляційної скарги відповідача викладених вище висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.