Справа № 363/905/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/905/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чірков Г.Є.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Київській області та Вишгородського районного відділу ГУ МВС України в Київській області, третя особа Управління Пенсійного Фонду України у Вишгородському районі Київської області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Головного управління МВС України у Київській області та Вишгородського районного відділу ГУ МВС України в Київській області, в якому просив визнати дії відповідача щодо видачі довідки від 19 грудня 2016 року про заробітну плату в зоні відчуження з 26 по 27 квітня 1986 року протиправними та зобовязати останніх провести перерахунок заробітної плати та видати відповідну довідку для предявлення до Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі для нарахування пенсії із заробітку за період з 26 по 27 квітня 1986 року із урахуванням підвищеного посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю і окладу за спеціальним званням в подвійному розмірі та кратністю 5, відповідно до зони небезпеки 3 м. Припять, оплати праці за роботу в зоні відчуження у вихідний день в подвійному розмірі та кратності 5, а також одноразової грошової допомоги у звязку з отриманням гранично допустимої дози іонізуючого випромінювання при виконанні службових обовязків по ліквідації ЧАЕС.

Свої вимоги мотивує тим, що розрахунок заробітної плати за час роботи, по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, був проведений невірно, оскільки не були використані нормативні документи із грифом «Таємно» і для «Службового користування», що передбачають застосування до працівників, безпосередньо зайнятим на роботах з усунення наслідків аварії на ЧАЕС, підвищення оплати праці. Отримання вказаної довідки позивачу необхідно для перерахунку пенсії.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до довідки Головного управління МВС України в Київській області від 28 лютого 1996 року №20 майор міліції ОСОБА_2 відповідно до наказу №069-86 брав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26 по 27 квітня 1986 року в м. Припяті.

ОСОБА_2 згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 листопада 1999 року має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії 1, є інвалідом ІІ групи в зв'язку з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В грудні 2016 року позивач звернувся до Головного управління МВС України у Київській області із заявою про видачу довідки за встановленою формою із зазначенням заробітної плати в зоні відчуження згідно з умовами, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно листа Головного управління МВС України у Київській області №29/К-884 від 19 грудня 2016 року позивачу розяснено, що згідно постанови ЦК КПРС, Верховної Ради СРСР, ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» надано право, керівникам виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зон Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у подвійному розмірі.

Рада Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» з метою прискорення робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомні електростанції було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на цих роботах у ІІІ зоні небезпеки, у п'ятикратному розмірі, порівняно з установленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у чотирикратному розмірі і в І зоні - трикратному розмірі.

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.191 № 1031-рс порядок і розміри підвищеної оплати праці зазначеним розпорядженням поширюються на військовослужбовців, начальницький рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції. При цьому зобовязано грошове забезпечення у підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьке складу - також з окладів за військове або спеціальне звання, тобто одинарному розмірі.

Оскільки щомісячне преміювання осіб рядового та начальницьке складу органів (підрозділів) внутрішніх справ до відрядження в зону відчуження не здійснювалося, підстав для виплати премії за період виконаної робіт, повязаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, після повернення їх із зони відчуження не було.

Також, згідно з вимогами постанови Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 № 207 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища» надано право керівникам міністерств і відомств і їхнім заступникам провадити оплату праці працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964.

Довідки видаються відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період роботи в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться виходячи із середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні.

Так, установлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, тобто без їх підвищення на 100 відсотків.

Також повідомлено, що у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що позивач отримував разову грошову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації, тому підстав для включення її у довідку про грошове забезпечення, отримане в зоні відчуження, немає.

Крім того, розяснено, що грошові винагороди, які отримані в зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.061986 № 207-7, не включаються, а згідно з розрахунковим листом за 1986 рік нарахування пайкових і добових не проводилось.

З огляду на наведено 19 грудня 2016 року Головним управлінням МВС України в Київській області позивачу видана довідка за №1397/1 про заробітну плату за період перебування в зонах небезпеки Чорнобильської АЕС, та копію розрахункового листа за 26 та 27 квітня 1986 року.

Згідно вказаної довідки позивачу за основним місцем роботи (начальник паспортного столу Вишгородському РВВС УВС Київського облвиконкому, посадовий оклад 105 крб., за звання 130 крб.) за період з 26 та 27 квітня 1986 року виплачено заробітну плату в сумі 81,64 крб. із застосуванням коефіцієнта 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженогопостановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища»оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи, середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Рада Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища»оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна проводитися з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. №524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

РадиаМіністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 підприємствам дозволено залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

На час виникнення спірних правовідносин нарахування основного грошового забезпечення позивача у 1986 році здійснювалося згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року №090, нормами якого не передбачалася оплати праці співробітникам міліції за несення служби в надурочний час, вихідні, святкові дні та преміювання.

На підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №1031-рс позивачу згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 червня 1986 року №964, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплата праці здійснювалась у відповідній кратності до зони перебування, що відображено в довідці відповідача від 19 грудня 2016 року.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що довідка відповідача 19 грудня 2016 року відображає фактичний розмір сплачених у 1986 році сум грошового забезпечення позивача під час несення служби в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому підстави для включення інших виплат відсутні.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про Підвищенні рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 01 січня 2012 року, проведено перерахунки пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1990 роках і які були визнані інвалідами.

Вищезазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 та 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Крім того колегія суддів зазначає, що одноразова грошова допомога у зв'язку з отриманням гранично допустимої дози іонізуючого випромінювання при виконанні службових обовязків по ліквідації ЧАЕС є одноразовою виплатою і не є заробітком, а тому не є заробітком, а тому не може включатися до довідки про розмір одержаної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про Підвищенні рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Оскільки одноразова винагорода, добові та кошти на харчування не були виплачені в зазначений період та не відображені в первинних документах (особовому рахунку), то відсутні будь-які правові підстави для врахування довідки при перерахунку пенсії позивача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що порушених прав позивача в цій справі, які б підлягали захистові судом не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 11 серпня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.