Справа № 337/1868/17
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/149/2017
ЄУН № 337/1868/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І. Г.

з участю секретаря Чередниченко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

02.06.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2011 року за період з 01.05.2009 року по день фактичної виплати 17.09.2014 року, та зобовязати відповідача здійснити розрахунок та виплату йому компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії.

Ухвалою судді від 02.06.2017 року по було відкрите провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також вказав, що ОСОБА_3 на виконання рішення ЄСПЛ вже 17.09.2014 року отримав заборгованість по виплаті пенсії. З 2014 року по травень 2017 року не звертався з приводу компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії так як він особа похилого віку, юридично не обізнаний, не знав норм закону, але 05.05.2017 року звертався до відповідача з заявою приводу компенсації, і відповідачем йому було відмовлено листом від 24.05.2017 року.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та наполягала на тому, що позивач пропустив строки позовної давності, просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали позову, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців та обчислюється з часу, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі, так і в ході судового розгляду справи.

У своїх постановах від 08 грудня 2015 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні «Меньшикова проти України» від 08 квітня 2010 року (заява №377/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashmgdane v the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п 57, серія А, №93). Суд підкреслює що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чеської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v the Czech Republic), заява № 46129/99, n 46, ЕСПЛ 2002 IX)».

Таким чином, чинним законодавством визначено, що позивач має право звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав протягом шести місяців з дня, коли дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права на належний розмір пенсії в 2010 році відповідно, звертався до суду за захистом своїх прав, за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2010 року, та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2011 року відповідача було зобовязано перерахувати та виплатити позивачу належний розмір пенсії та додаткової пенсії, чого відповідач своєчасно не зробив, що обумовило і звернення позивача до Європейського суду з прав людини, і отримав позивач належний розмір нарахованої йому пенсії 17.09.2014 року, тобто позивач дізнався про порушення свого права з 30.08.2010 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», п. 5 «Порядку компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

17.09.2014 року позивач отримав заборгованість по виплаті пенсії, і відповідно сума компенсації повинна була виплачуватися у вересні 2014 року.

Таким чином суд вважає, що право позивача на звернення до суду з вимогами про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії виникло з 17.09.2014 року.

Із позовом позивач звернувся до адміністративного суду лише 03.06.2017 року.

Позовна заява, додатки до неї, пояснення представника позивача у судовому засіданні, не містять ні клопотання про поновлення пропущеного шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду із таким позовом, ні будь-яких доказів в обґрунтування поважності причини пропуску зазначеного строку. Посилання представника позивача на похилий вік, юридичну не обізнаність, не знання норм закону суд не вважає обєктивними та поважними причинами пропуску строку.

Таким чином, у відповідності до ст.100 КАС України суд в ході судового розгляду справи дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду у звязку з закінчення строків, установлених законом, для подання позову, та відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Суд вважає, що у даному випадку неможливо застосувати положення ч.4 ст. 99 КАС України, так як позивач до відповідних органів з скаргами на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не звертався.

Керуючись ст.99,100 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в пяти денний строк.

Суддя: