Справа № 463/925/17
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Львів 463/925/17

2-а/463/110/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на виконання Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року у справі № 7-рп/2016 без обмеження граничного розміру пенсії та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії за минулий час з 11.01.2016 року, з подальшою виплатою її у розмірі, встановленому після перерахунку, та здійснення такого перерахунку пенсії та її виплати у подальшому у випадках і в порядку, визначеному законодавством про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб без обмеження граничного розміру, допустивши негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що після звільнення з військової служби йому у вересні 2012р. призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до положень цього закону, розмір його пенсії обмежено сумою десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тобто сумою виплат, яка складає 10 740 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. таке положення закону, за яким встановлено максимальний розмір пенсії визнано таким, що є неконституційним, у звязку з чим 11.01.2017р. звернувся до відповідача з відповідною заявою про необхідність здійснення перерахунку розміру пенсії відповідно до цього рішення. Однак, відповідач листом від 25.01.2017р. відмовив у проведенні такого перерахунку з посиланням на вимоги Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким також обмежено максимальний розмір пенсії до суми 10 740 грн. і який не визнавався неконституційним. Пославшись на такий Закон, відповідач не врахував, що він є загальним, а спеціальним законом який визначає порядок призначення, виплати та перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби є закон, положення якого визнані неконституційними і що саме за таким законом слід проводити перерахунок пенсії, а не відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Тому, відмову відповідача вважає протиправною з приводу чого для захисту своїх прав вимушений звернутись до суду із згаданим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача ОСОБА_2, яка діє згідно належної довіреності від 11.01.2016р., проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р., до якого в подальшому вносились зміни встановлено, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово у період з 01.01.2016. по 31.12.2016р. не може перевищувати 10 740 грн. З врахуванням змін, внесених до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», такий максимальний розмір пенсії встановлено до 31.12.2017р. Такі закони неконституційними не визнавались, у звязку з чим позивачу виплачувалась пенсія в максимально можливому розмірі, що виключає необхідність проведення перерахунку та відповідно, задоволення позову. Натомість, єдиною підставою для проведення перерахунку є прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців. Крім того, нормами КАС України не передбачено оскарження дій чи бездіяльності, які можуть виникнути в майбутньому, а до негайного виконання підлягають лише постанови про присудження пенсій, а не про перерахунок. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та приймаючи рішення у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу з 13.07.2017р. призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 10.09.2015р., як про це зазначено в письмових запереченнях відповідача, основний розмір пенсії позивача становить 13 786,35 грн., з урахуванням обмеження 10740 грн.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей закріплено у частині п'ятій статті 17 розділу I «Загальні засади» Конституції України, який визначає такі основи конституційного ладу в Україні, як, зокрема, суверенітет, територіальна цілісність та недоторканність України, захист яких покладається на Збройні Сили України та інші військові формування.

Відповідно до статті 156 Основного Закону України законопроект про внесення змін до розділу I «Загальні засади» подається до Верховної Ради України Президентом України або не менш як двома третинами від конституційного складу Верховної Ради України і, за умови його прийняття не менш як двома третинами від конституційного складу Верховної Ради України, затверджується всеукраїнським референдумом, який призначається Президентом України.

Особлива конституційна процедура внесення змін до розділу I «Загальні засади» Конституції України обумовлена специфікою предмета його регулювання - основи конституційного ладу в Україні - зокрема необхідністю забезпечення національної безпеки і оборони України, потребами захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України як суверенної й незалежної, демократичної, соціальної та правової держави.

Зазначене є підставою для висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Згідно ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції, чинній до 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 вказане положення закону визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996р. № 422/96, який був чинним на момент ухвалення рішення від 20.12.2016р., Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону.

У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У звязку з наведеним, позов належить задовольнити частково, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок не з 11.01.2016р., а з 20.12.2016р. дати прийняття Конституційним Судом України рішення про неконституційність положень ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

При цьому, вказаних висновків суду не спростовують положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р., до якого в подальшому вносились зміни, встановлено, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово у період з 01.01.2016. по 31.12.2016р. не може перевищувати 10 740 грн., а також мотиви заперечення про те, що згідно останніх змін, виплату пенсії в розмірі, який не може перевищувати 10 740 грн. продовжено до 31.12.2017р., оскільки, про що також зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 20.12.2016р., в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

В п. 2.2 цього рішення, Конституційний Суд України вказав, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобовязані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України

Оскільки встановлене обмеження максимального розміру пенсії не відповідає вимогам ст. 17 Конституції України, перешкоди для задоволення позову відсутні.

Одночасно, слід звернути увагу позивача, що вказана постанова відповідно до норм процесуального законодавства не підлягає до негайного виконання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України, до негайного виконання може бути звернуто постанову, зокрема, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів або при присудженні виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Спір у справі яка розглядається є спором про правильність нарахування пенсії, а не спором про право на пенсію, внаслідок чого така постанова не підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на виконання Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року у справі № 7-рп/2016 без обмеження граничного розміру пенсії.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії за минулий час з 20.12.2016 року, з подальшою виплатою її у розмірі, встановленому після перерахунку, та здійснення такого перерахунку пенсії та її виплати у подальшому у випадках і в порядку, визначеному законодавством про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб без обмеження граничного розміру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.