Справа № 163/1842/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1842/17
Провадження № 2-а/163/69/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Любомль справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП Бубало Віктора Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №770601 від 14.07.2017 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП Бубала В.В.у справі про адміністративне правопорушення серії БР №770601 від 14.07.2017 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до відповідальності за користування 14.07.2017 року засобами зв'язку під час керування транспортним засобом. Не заперечуючи факту керування автомобілем, позивач вказав, що телефоном в цей час не користувався та ніяких Правил дорожнього руху не порушував. Зокрема, слідуючи у м.Ковель, під'їхавши до траси М07, він повернув праворуч, після чого на відповідній ділянці дороги здійснив розворот і почав рухатись в напрямку м.Ковеля. По дорозі, на стаціонарному посту його було зупинено відповідачем, який, оглянувши документи на транспортний засіб, порушень не встановив, однак без будь-яких пояснень виніс постанову за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., за те, що він нібито прямуючи з м.Любомль, виїжджаючи із другорядної дороги на трасу М07, користувався засобами зв'язку, а саме, мобільним телефоном, який тримав у руці. Позивач стверджує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки телефона в руці під час керування автомобілем він не тримав, а відповідач на такі його пояснення жодним чином не відреагував.

Відповідач, не погоджуючись із заявленим ОСОБА_1 адміністративним позовом, подав письмові заперечення від 09.08.2017 року за вих.№4095/41/17/2017, у яких, як на доказ винуватості позивача у порушенні п.2.9. (д) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, послався на його безпосереднє спостереження, як особи, що уповноважена на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 подав в канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач разом із письмовими запереченнями надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

У зв'язку з наведеним на підставі ч.4 ст.122 КАС України судовий розгляд проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З оскаржуваної постанови інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП Бубала В.В.у справі про адміністративне правопорушення серії БР №770601 від 14.07.2017 рокувбачається, що ОСОБА_1 14.07.2017 року об 11 год. 07 хв., під час керування автомобілем марки «Фіат Скудо», р.н.з. НОМЕР_1, по автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» на 488 км, користувався засобами зв'язку, а саме, мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9. (д) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому категорично заперечив користування ним мобільним телефоном, тримаючи його у руці, під час керування транспортним засобом.

При вирішенні питання правомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1-3 ст.122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За частиною 2 статті 122 КУпАП настає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, … користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 2.9 (д) ПДР під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

Однак, в порушення вимог вказаної статті, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у справі відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було, а такий доказ, як безпосереднє спостереження особи, уповноваженої на розгляд справ про адміністративне правопорушення, на який посилається відповідач у письмових запереченнях, статтею 251 КУпАП не охоплюється.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає її такою, що винесена без наявності для цього законних підстав, тому вважає за необхідне її скасувати.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП Бубала Віктора Васильовичау справі про адміністративне правопорушення серії БР №770601 від 14.07.2017 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук