Справа № 804/4029/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 р. справа № 804/4029/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Іваненко Н.С.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р., -

в с т а н о в и в:

01 липня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р. про нарахування йому податку з доходів фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 29.11.2012 року між ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 2 від 29.11.2012 р. до кредитного договору від 22.11.2007 р. № VL-301/800/2007, згідно якого за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору, кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 23003,86 дол. США, еквівалентному 183 869,85 грн., а позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобовязання перед кредитором. При цьому, позивач вважає, що прощення його кредитного боргу у розмірі 183 869,85 грн. у відповідності до вказаного додаткового договору не тягнуло за собою настання обставин припинення вимог банку, а відсотки за користування кредитом не є доходом платника податку в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню. Тому, як зазначає позивач, застосування відповідачем пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в розумінні наданого «додаткового блага», на який відповідачем нараховано податок на доходи, є необґрунтованим, оскільки основною ознакою доходу, як бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, у тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р. (а.с. 4-6).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що відповідно до підпункту «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Отже, на думку представника відповідача, отриманий позивачем у 4 кварталі 2012 року дохід у вигляді додаткового блага з ПАТ «ОТП Факторинг Україна» у сумі 183 869,85 грн. мав бути задекларований у складі оподатковуваного доходу із відповідним нарахуванням податку на доходи фізичних осіб, у звязку з чим, ОСОБА_3 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 36-37).

В судовому засіданні 28.03.2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав вимоги адміністративного позову та просив його задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у період з 11.04.2016 р. по 12.04.2016 р. на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України, а також наказу № 291 від 05.04.2016 р., проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3, який протягом 2012 року отримав дохід у вигляді додаткового блага, з якого не утримувався податок на доходи фізичних осіб, за результатом якої складено акт перевірки № 1171/1304/НОМЕР_2 від 12.04.2016 р. (а.с. 8-12).

Перевіркою встановлено порушення п.п. 16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п. «в» п.176.1 ст. 176 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації за період, що перевірявся, у тому числі за 2012 рік, а також порушення абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 31 043,27 грн. (а.с. 12).

З акту перевірки слідує, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м.Києва розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ, в якому відобразило нарахований дохід ОСОБА_3 у розмірі 183 869,85 грн. у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором на підставі додаткового договору № 2 від 29.11.2012 р. до кредитного договору від 22.11.2007 р. № VL-301/800/2007.

У звязку з чим, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на адресу ПАТ «ОТП Факторинг Україна» був направлений запит № 9174/10/04-61-17-01 від 29.10.2013 р., у відповідь на який, в листі № 2625 від 12.11.2013 р. повідомлено про те, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.04.012 р. АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги боргових зобовязань за кредитним договором від 22.11.2007 р. № МL-301/800/2007, укладеним між банком та ОСОБА_3

Крім того, в листі-відповіді зазначено, що на підставі договору комісії, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та АТ «ОТП Банк», останнім було укладено додатковий договір № 2 від 29.11.2012 р. до кредитного договору від 22.11.2007 р. № VL-301/800/2007, за умовами якого здійснювалось прощення боргу ОСОБА_3 у розмірі 183 869,85 грн., що за курсом НБУ дорівнює 23 003,86 дол. США (а.с. 38).

На підставі цього, податковим органом в акті перевірки зроблено висновок про те, що несплачені зобовязання за договором кредиту, які прощені позивчальнику, є доходом позичальника та відповідно до п.177.6 ст.177 Податкового кодексу України виступають іншим доходом, ніж дохід від підприємницької діяльності, який оподатковується за правилами, встановленими для фізичних осіб, згідно з п.п. 164.2.17 ст. 164 ПК як дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки № 1171/1304/НОМЕР_2 від 12.04.2016 року, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 38 974, 09 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями на 31 043,27 грн., за штрафними санкціями на 7 930, 82 грн. (а.с 7).

Не погодившись з рішенням податкового органу про нарахування податкових зобовязань, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Водночас, пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що у разі, якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Платник податку - боржник, у відповідності до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 ПК України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Відповідно п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними п. 164.5 ст. 164 Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що 29.11.2012 року між ПАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 2 від 29.11.2012 р. до кредитного договору від 22.11.2007 р. № VL-301/800/2007, згідно якого, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору, кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 23 003,86 дол. США, еквівалентному 183 869,85 грн., і позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобовязання перед кредитором.

За умовами п.3.4 додаткового договору № 2 від 29.11.2012 р., підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення прощеної суми боргу у річний податковій декларації (а.с. 13).

Також, судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як податковим агентом, у складі податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за 4 квартал 2012 року, поданої до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва, відображено суму нараховано доходу «додаткове благо» у розмірі 183 869,85 грн., що підтверджено відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_4 від 01.09.2014 року (а.с. 39).

Таким чином, банк виконав свій обов'язок про повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному Податковим кодексом, та про необхідність сплати податку з такого доходу, проте, позивач не сплатив податок з доходів фізичних осіб із зазначеної суми.

Обставини щодо прощення боргу ОСОБА_3 у розмірі 183 869,85 грн. за користування кредитом за кредитним договором від 22.11.2007 р. № МL-301/800/2007 не заперечуються сторонами у справі.

При цьому, предметом спірних правовідносин є саме питання оподаткування суми прощеного ОСОБА_3 боргу у розмірі 183 869,85 грн. податком на доходи осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

З цього приводу суд зазначає наступне.

В силу вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 167 ПК (в редакції на час виникнення у позивача обовязку здійснити річне декларування та сплатити податок), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації (підпункт «д» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, наведеною нормою Закону прямо передбачено обовязок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обовязку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому, відповідно до змісту розглядуваного законодавчого припису, сума анульованого податкового боргу включає як основну суму кредиту, так і нараховані відсотки, штрафні санкції, що підлягають обовязковій сплаті боржником відповідно до умов кредитного договору. Адже в аналізованій нормі йдеться про борг в цілому, тобто про загальну суму фінансових зобовязань, що підлягають погашенню боржником, незалежно від підстави їх виникнення.

Оскільки зміст вказаної норми не допускає іншого тлумачення, то подальша зміна її редакції згідно із Законом України від 28.12.2014 р. № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яка набрала чинності з 01.01.2015 року та відповідно до якої до складу оподатковуваного доходу платника включається лише основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, по суті, є зміною правового регулювання розглядуваних правовідносин, та застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2015 року.

В даному ж випадку, позивач повинен був подати річну декларацію про доходи за 2012 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага та нарахувати податкові зобовязання, чого ним зроблено не було.

Таким чином, у даному випадку оподаткуванню підлягають суми, списані банком, що складаються з визначених договором грошових зобовязань, а саме, штрафних санкцій за договором, суми боргу як основного так і простроченого, процентів та комісії, а тому платник податків повинен був відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу, а також обчислити та перерахувати до бюджету відповідну суму податку за результатами річного декларування податку на доходи фізичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/52629/15 від 06.04.2016 р.

Враховуючи, що платник податків не подав податкову річну декларацію за 2012 рік, то граничний строк 1095 днів для визначення податкових зобовязань контролюючим органом до нього не застосовується, що відповідає положенням п.п. 102.2.1 п. 102.2 ст. 102 ПК України.

За викладених обставин у їх сукупності, суд вважає, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, викладені в акті перевірки № 1171/1304/НОМЕР_2 від 12.04.2016 р., внаслідок чого позивачу визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 31 043,27 грн., є обґрунтованими, а тому підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.05.2016 р. суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 -відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 31 березня 2017 року.

Суддя ОСОБА_5