Справа № 174/381/17(2-а/174/62/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Данилюк Т.М.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2017 рокусправа № 174/381/17(2-а/174/62/2017)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представника позивача - Люлюк М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради в Дніпропетровській області на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року по справі №174/381/17(2-а/174/62/2017) за позовом Департаменту соціально- гуманітарної політики Вільногірської міської ради в Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення надміру перерахованої суми житлової субсидії, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача суму житлової субсидії в розмірі 1911 грн.82 коп.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року відмовлено позивачу в поновленні процесуального строку на звернення з адміністративним позовом до суду, позовну заяву Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради в Дніпропетровській області залишено без розгляду, з підстав передбачених ч.1 ст. 100 КАС України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у адміністративній справи та встановлення обставин пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в результаті неповідомлення про зміни щодо осіб, зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні), була надміру нарахована субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з вересня 2015 року по червень 2016 року.

Позивачем 18.10.2016 року, 25.11.2016 року, 06.02.2017 року направлялись повідомлення про загальну суму переплати субсидії та було запропоновано добровільно повернути вищезазначені кошти на розрахунковий рахунок ДСГП, проте у запропонований строк відповідачем добровільно не було повернуто жодних коштів. Станом на 12.06.2017 року інших добровільних дій зі сторони відповідача з приводу повернення субсидії не розрахунковий рахунок позивача не було.

Причиною пропущення строку звернення до суду з даним позовом стало відсутність коштів для сплати судового збору, оскільки до 01.01.2017 року позивач повинен був сплачувати судовий збір, а також відсутність фахівця зі спеціальними знаннями в галузі юриспруденції, єдина посада головного спеціаліста з питань юридично-правової роботи протягом тривалого часу є вакантною.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення його прав 29.09.2016 року, однак до суду з позовом звернувся лише 15.06.2017 року, таким чином пропустивши строк звернення до суду.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції не вважає поважними, зазначені в позові причини пропуску строку на звернення до суду, а тому суд не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку, через що позов залишив без розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків про залишення позову без розгляду, оскільки судом першої інстанції не було враховано того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ч.4 статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, за частиною 4 статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянки ОСОБА_3 і не підпадає під дію частини 4 статті 50 КАС України.

Висновки у справах про стягнення з фізичних осіб переплачених сум соціальних виплат, тощо, висловлені Верховним Судом України у постанові від 22 вересня 2015 року у справі №П/811/3781/14 та постанові від 21 червня 2016 року у справі №819/1825/13-а, зводяться до того, що такі спори є не публічно-правовими, а приватно-правовими і мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п.3-4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків, порушивши норми процесуального права та неправильно вирішивши питання, у в зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради в Дніпропетровській області - задовольнити.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року по справі №174/381/17(2-а/174/62/2017) за позовом Департаменту соціально- гуманітарної політики Вільногірської міської ради в Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення надміру перерахованої суми житлової субсидії - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 09 серпня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 14 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва