Справа № 466/10383/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 серпня 2017 року м. Київ К/800/27031/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про визнання протиправним рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії й зобов'язання його перерахувати пенсію з 13 жовтня 2015 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) згідно довідок Генеральної прокуратури України від 03 листопада 2016 року № 18-1555 та № 18-1556.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 20 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено: визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії з 13 жовтня 2015 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та згідно довідок Генеральної прокуратури України від 03 листопада 2016 року №18-1555 та №18-1556; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова перерахувати позивачу пенсію з 13 жовтня 2015 року за вислугу років відповідно до Закону №1789-XII та згідно вказаних довідок Генеральної прокуратури України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з ухваленою судом апеляційної інстанції постановою, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив зазначене судове рішення скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова й з 01 квітня 2009 року одержує пенсію за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячного заробітку відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII.

11 листопада 2016 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою про перерахунок розміру його пенсії за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, яка була чинною на час призначення йому пенсії, і подальших перерахунків пенсії (90% від суми місячної заробітної плати), долучивши відповідні довідки № 18-1555 та № 18-1556, які видані Генеральною прокуратурою України від 03 листопада 2016 року, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 1110/Г-20 від 15 листопада 2016 року повідомило позивача про можливість звернення із даним питанням щодо перерахунку пенсії в Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова.

Проте, звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідок прокуратури Донецької області Генеральної прокуратури України від 03 листопада 2016 року № 18-1555 та № 18-1556, позивач отримав відмову (лист № Г-186 від 24 листопада 2016 року), мотивовану неможливістю здійснення перерахунку раніше призначеної на підставі Закону № 1789-XII пенсії, оскільки Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-XII, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; разом з тим відповідного нормативно-правового акту Кабінетом Міністрів України не прийнято. Крім того, 24 січня 2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Львова було прийнято відповідне рішення № 789/03-15.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на час призначення пенсії, тобто, в даному випадку - частини 13, 18 статті 50-1 Закону №1789-XII.

Суд же апеляційної інстанції взяв до уваги наступне.

Згідно статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії за цим законом) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини п'ятої статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється нам осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-XII, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, з дня набрання чинності Законом №1697-VII, тобто, з 15 липня 2015 року (а отже, й на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії із заявою від 11 листопада 2016 року) втратили чинність.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, вищевказані вказані зміни у законодавстві не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Отже, відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що право на отримання пенсії за вислугу років позивачем було реалізовано й він отримує її у розмірі, встановленому статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення; право ж на перерахунок пенсії може бути реалізовано ним на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на теперішній час питання перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати на законодавчому рівні не врегульовано, то відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник