Справа № 159/2608/17
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2608/17
Провадження № 2-а/159/187/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.

при секретарі - Жукової Ю.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП Національної поліції України Криволевича Артема Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП Національної поліції України Криволевича Артема Олександровичапро визнання неправомірним дій відповідача щодо винесення постанови про накладення адмінстягнення та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії АР №675089 від 05 липня 2017 року.

У обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що постановою винесеною відповідачем у справі 05 липня 2017 року позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач 05 липня 2017 року о 18 год.35 хв. в с.Олеськ на 382 км автодороги М-07 Київ -Ковель-Ягодин, керуючи автомобілем марки «Тoyota camry» н.з.НОМЕР_1, порушив правила розташування транспортних засобів на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку,здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п..11.4 ПДР та при цьому перетнув суцільну лінію розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 додатку 1.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, не заперечуючи факту проїзду вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом у час та місці зазначених у оскаржуваній постанові, відповідач заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не були зясовані та доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення. Також відповідач згідно до ст. 258 КУпАП мав скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він оспорював допущене порушенная. З посиланням на норми ст. ст..251,252, 258, 268, 287-289 КУпАП, прохає задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1.в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав, зазначених у адміністративному позові.

Відповідач Криволевич А.О. будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, визначено, що Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

У справі встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постановою відповідача серії АР №675089 від 05.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 05 липня 2017 року о 18 год.35 хв. в с.Олеськ на 382 км автодороги М-07 Київ -Ковель-Ягодин, керуючи автомобілем марки «Тoyota camry» н.з.НОМЕР_1,порушив правила розташування транспортних засобів на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п..11.4 ПДР та при цьому перетнув суцільну лінію розмітки,що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 додатку 1.1 ПДР України.

Згідно ст.. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як убачається з адміністративного позову позивач визнав обставини, зазначені у оскаржуваній постанові, зокрема факт проїзду у час та місці вказаних у оскаржуваній постанові.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам ст. 283,284 КУпАП . У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову позивач посилається на відсутність в його діях складу правопорушення. Зокрема позивач вказує, що здійснював рух з дотримання ПДР, рухався в колоні автомобілів з допустимою швидкістю руху не перетинаючи суцільну лінію.

Крім цього, позивач вказує на відсутність доказів наявності у його діях складу правопорушення, а також на порушення відповідачем ст.258 КУпАП, при винесенні постанови, зокрема відповідач мав скласти відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він оспорював допущене порушення.

Разом з тим, такі твердження позивача ОСОБА_1 повністю спростовуються доказами, наданими відповідачем у справі на заперечення адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач не заперечив тієї обставини, що оскаржувана постанова була складена у його присутності.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» ( затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу було надано право надати свої пояснення щодо наявності в його діях складу інкримінованого правопорушення, висловити свої доводи та зазначити докази на заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення. Зокрема, позивач маючи можливість дати пояснення по суті порушення при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, не зазначив тих обставин, на які посилається у адміністративному позові на обґрунтування його вимог.

Будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених ним в обґрунтування своїх позовних вимог, не надано.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу, а тому відповідачем було дотримані норми процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови.

Також, судом встановлено, що в силу ст.283 КУпАП оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи.

Крім цього, твердження позивача ОСОБА_1 спростовуються підтвердженими письмовими доказами наданими відповідачем, зокрема запереченнями на позов та рапортами працівників поліції Криволевича А.О., Дячука О.А., які підтверджують останнім факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Доводи свідка ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки останній заінтересований в розгляді справи і його пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження в суді. А тому, відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 8-11, 86, 69-70, 94, 105, 128, 158-163 КАС України, ч.2 ст.122, 245, 258, 279, 286, 280 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП Національної поліції України Криволевича Артема Олександровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії .

Головуючий:В. О. Лесик