Справа № 826/14586/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у м.Києві про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 02 вересня 2016 року №20693/11, зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Києві сформувати та подати до Головного Управління Державної казначейської служби у м.Києві подання про повернення ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5607,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що питання з'ясування обставин придбання особою житла вперше не належить до компетенції Пенсійного фонду України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3, ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) 05 лютого 2016 року укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. та зареєстровано в реєстрі за №314, за умовами якого продавці продають (передають у власність), а покупець купує (приймає у власність) нерухоме майно, яким є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.1 договору). Продаж зазначеної квартири вчинено сторонами за ціною 560700,00 грн. Зазначена ціна відповідає волевиявленню учасників цього правочину, є остаточною і змінам після його укладення не підлягає. Грошові кошти у розмірі, зазначеному у п.4 цього договору, сплачені покупцем повністю на поточний рахунок продавців під час укладання цього договору (п.4 договору).

Згідно квитанції №0.0.500759454.1 від 05 лютого 2016 року позивачем здійснено оплату на рахунок отримувача УК у Шевченківському районі, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві у розмірі 5607,00 грн. з призначенням платежу - сплата збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

ОСОБА_2 звернулась до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Києва з заявою від 29 липня 2016 року щодо сформування та направлення до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві подання про повернення їй помилково сплаченого збору на обов'язкове державне соціальне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5607,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири від 05 лютого 2016 року, за яким позивач придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, житло нею було придбано вперше.

Листом від 02 вересня 2016 року №20693/11 відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для повернення збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 5607,00 грн. з огляду на відсутність відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що сплата збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості у сумі 5607,00 грн. здійснена позивачем помилково, а тому сплачені кошти підлягали поверненню позивачу, у зв'язку з чим відмова відповідача у задоволенні заяви позивача від 29 липня 2016 року, за наявності законних підстав для підготовки відповідного подання, є необґрунтованою і такою, що порушує майнові права та інтереси позивача на отримання помилково сплачених коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 вищезазначеного Закону передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03 листопада 1998 року затверджено Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, відповідно до п.151 якого збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п.153 вказаного Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У зверненні позивача щодо повернення їй помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування зазначено, що при укладанні 05 лютого 2016 року договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, житло нею придбавалось вперше, а тому у розумінні п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в даному випадку, внаслідок чого просила повернути помилково сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 5607,00 грн. згідно квитанції №0.0.500759454.1 від 05 лютого 2016 року.

Відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України правомірність відмови ОСОБА_2 в поверненні помилково сплачених коштів з наведених у листі від 02 серпня 2016 року №20693/11 підстав не доведено, належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

Станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи в суді, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, викладеного в листі від 02 вересня 2016 року №20693/11, та наявності підстав для його скасування.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пп.2) п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві і покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобов'язання відповідача сформувати та подати до Головного Управління Державної казначейської служби у м.Києві подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5607,00 грн.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.