Справа № 814/691/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/691/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії -,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області з позовними вимогами про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди за березень 2017 року, виходячи з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що в зазначений період відповідачем протиправно виплачувалась суддівська винагорода з обрахунку посадового окладу в 16 000 гривень, при цьому Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачений розмір мінімальної заробітної плати 3200 гривень, таким чином заробітна плата за березень 2017 року повина становити 32000 (10* 3200).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

23 травня 2013 року указом Президента України «Про призначення суддів» № 302/2013 позивача призначено суддею Свердловського міського суду Луганської області.

14 лютого 2015 року указом Президента України «Про переведення суддів» № 81/2015 ОСОБА_2 переведено на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва.

В березні 2017 року ОСОБА_2 отримав суддівську винагороду, обраховану виходячи з розміру посадового окладу в 16000 гривень. Де за основу розрахунку взята мінімальна заробітна плата 1600 гривень

Не погоджуючись з вищевказаною сумою отриманої суддівської винагороди позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Миколаївській області при виплаті позивачу суддівської винагороди у березні 2017 року діяло на підставі, в межах та в спосіб, передбачені Конституцією України та Законами України, а відтак в задоволені позову Позивачеві належить відмовити.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (долі-Закон № 1402) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 3 статті 135 Закону № 1402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до абз. 1 статті 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст.529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами).

Згідно з ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі також - Закон № 2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не проходив кваліфікаційного оцінювання, таким чином, на думку колегії суддів, його посадовий оклад повинен визначатися відповідно до розміру, визначеного ч. 3 ст. 133 Закону № 2453.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1 600 грн.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII визначено: «Установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень».

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів правомірно встановлено посадові оклади у березні 2017 року в розмірі 16 000 гривень (10*1600 грн.).

Більш того, колегія суддів вважає правильним посилання суда попередньої інстанції на лист ДСА України від 09 лютого 2017 року № 11-1025/17, згідно якого вбачається, що суді, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання мають посадовий оклад 16 000 грн. для місцевих судів та 17 600 грн. для апеляційних судів, а судді, які станом на 01 січня 2017 року пройшли кваліфікаційне оцінювання, здійснюють правосуддя в суді з розміром нового базового посадового окладу (для місцевих судів 24 000 грн., для апеляційних судів 40 000 грн.) збільшеного на відповідний регіональний коефіцієнт.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що соціально-економічні права не є абсолютними і в разі неможливості їх фінансово забезпечити, Держава має право на прийняття рішень пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, у тому числі, щодо розміру суддівської винагороди. Таким чином, Територіальне управління ДСА України у Миколаївській області при виплаті позивачу суддівської винагороди у березні 2017 року діяло на підставі, в межах та в спосіб, передбачені Конституцією України та Законами України, а відтак суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюка Г.В.