Справа № 804/8021/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 р. Справа № 804/8021/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 17.06.2016 року № 136-1701 на суму 323 911,92 грн.;
- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 6 890,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що що орендна плата за користування земельною ділянкою площею 0,484 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, 38-а, була нарахована податковим органом безпідставно, оскільки на момент прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, річна орендна плата за користування земельної ділянки повинна складати 226 707,37 грн. за 2016 рік відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 21.07.2011 року № 2611 укладеного із Дніпропетровської міською радою.
Позивач та її представник у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову до суду не надав.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не зявились, ухвалою суду від 12.05.2017 року відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Підставою для укладання вказаного договору стало рішення міської ради від 18.05.2011 року № 197/11.
Згідно пункту 2.2 договору, цільове використання земельної ділянки 1.10.5 (підприємства іншої промисловості).
Відповідно до п. 8 договору, останній укладено на пятнадцять років.
Згідно з п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає згідно з довідкою про грошову оцінку земельної ділянки, на момент укладання цього договору 4 231 026,34 грн.
Розмір орендної плати за земельну ділянку встановлюється у мінімальному розмірі, встановленому Податковим кодексом України для відповідної категорії земель, виду цільового призначення та функціонального використання (п. 9 договору).
Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до договору оренди (п. 10.1 договору).
Згідно з пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.286.5 ст. 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 136-1701 від 28.04.2016 року, яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 323 011,92 грн.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням контролюючого органу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» від 03.07.1992 р. № 2535-ІІІ, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
З 01 січня 2011 р. набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до п.1.1 ст.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом пп.9.1.10 п.9.1 ст.9 Податкового кодексу України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп.14.1.73 п.14.1 ст.14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.
Отже, Податковий кодекс України визначив обовязок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України). Подібне визначення міститься й у ст.21 Закону №161-XIV.
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України).
Підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно абз.1 п.286.5. статті 286 розділу ХІІ Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.
Згідно даних Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про нормативно грошову оцінку земельних ділянок, нормативно грошова оцінка 1 м2 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, 38-а на 2016 рік складає 2 224,60 грн.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
З аналізу викладеного, суд приходить до висновку, що з набранням чинності Податкового кодексу України, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу, та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пп.5.2 ст.5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України.
Крім того, можливість перегляду розміру орендної плати передбачена договором від 21.07.2011 року № 2611 (п. 9-13 договору).
Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 02.12.2014р. по справі №21-274а14.
Відповідно до норм ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №136-1701 від 28.04.2016 року задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У звязку з чим, судові витрати, понесені ОСОБА_2, не повертаються.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1