Справа № 820/6442/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 р.Справа № 820/6442/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гундар Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2017р. по справі № 820/6442/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.17 р. адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задоволено. Скасовані податкові повідомлення-рішення № від 28.07.16 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 781 грн 80 коп та рішення № 000009/20-26-12-01/ від 29.07.16 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 34000,00 грн, прийняті Салтівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Відповідач не погодився з судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме приписів ч.ч.12, 35 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст.ст. 81, 86 ПК України законодавства, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких наполягає на законності судового рішення, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів зробила висновок про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржених податкового повідомлення-рішення та рішення є акт № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р. фактичної перевірки магазину, розташованого за адресою: вул. Чкалова, 19-а, м. Вовчанськ, Харківської області, який належіть позивачу, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, в якому зафіксовані порушення підприємцем вимог ч. 12, ч. 25 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Виявлені порушення відповідач пов'язує тим, що при проведенні перевірки були виявлені факти зберігання та реалізації однієї банки напою слабоалкогольного енергетичного сильногазованого напою "Revo" за ціною 30,5 грн. та зберігання алкогольних напоїв в асортименті, наведеному в опису на загальну суму 389,9 грн. Також відповідач вказує на те, що розрахункова операція покупки через РРО не проводилася, розрахункові документи не роздруковувалися та не видавалися, прибуткові та товаротранспортні документи на алкогольні напої, що зберігалися та реалізувалися в магазині, ні під час перевірки, ні по її закінченню не надані. В тому числі не надані ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або довідка про внесення місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру.

Також суд встановив, що позивач є платником єдиного податку 2 групи та його дохід у календарному році не перевищував 1 млн. грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем допущення позивачем будь-яких порушень, що наведені в акті фактичної перевірки № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваних позивачем рішень Салтівської ОДПІ стали висновки про порушення позивачем ч. 12, 25 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.95 №481/95-ВР та п. 1, 2, 12 ст. З ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.95 №265/95-ВР.

Так, відповідно до акту фактичної перевірки № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р. відповідачем було встановлено факт реалізації позивачем слабоалкогольного напою, без застосування РРО та наявності ліцензії. Крім того, відповідач зазначив, що у позивача відсутні прибуткові та товаротранспортні документи на алкогольні напої.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що факт реалізації позивачем слабоалкогольного напою підтверджується зазначеним актом фактичної перевірки.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неналежності зазначеного доказу для підтвердження факту реалізації позивачем слабоалкогольного напою, виходячи з такого.

З акту перевірки вбачається, що його було складено не на місці проведення фактичної перевірки, а у приміщенні податкового органу.

При цьому, позивач був відсутній під час його складання та підписання. На акті перевірки відсутній підпис позивача. В матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення позивача про дату та час складання і підписання цього акту.

Представник позивача в суді першої та апеляційної інстанції заперечував його повідомлення про дату та час складання акту перевірки, так само він заперечував факт реалізації позивачем слабоалкогольного напою.

Інших доказів на підтвердження факту реалізації позивачем слабоалкогольного напою, крім акту перевірки, складеного не за місцем її проведення, відповідачем до матеріалів справи ні в суді першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Факти викладені в акті фактичної перевірки щодо здійснення такої реалізації позивачем підписами свідків не засвідчені.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності факту здійснення позивачем реалізації слабоалкогольного напою під час проведення фактичної перевірки, що оформлена актом № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р.

Іншими порушеннями, що наведені відповідачем у зазначеному акті фактичної перевірки є відсутність у позивача відповідної ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв, їх зберігання не за місцем, яке не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, що є порушенням приписів ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирти етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованого застосування відповідачем до позивача фінансових санкцій за зазначені порушення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційної інстанції не встановлено на підставі належних та допустимих доказів факту реалізації позивачем слабоалкогольного напою, про реалізацію якого зазначається відповідачем в акті фактичної перевірки № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р.

Таким чином за відсутності доведеності відповідачем зазначеного факту, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не набув обов'язку отримувати ліцензію на реалізацію алкогольних напоїв та внесення до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв місце розташування, належного йому магазину, оскільки він не здійснював реалізацію алкогольних напоїв, а тому не є суб'єктом зазначених правовідносин.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду щодо відсутності у відповідача обов'язку на застосування РРО та ведення обліку товарних запасів.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач є платником єдиного податку 2 групи та його дохід у календарному році не перевищував 1 млн. грн., він не є платником податку на додану вартість. Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Таким чином, відповідно до приписів п.296.10 ст. 296 ПК України підприємець звільнений від обов'язку застосовувати РРО.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі покладається обов'язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому, зазначена норма не поширюється на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками на додану вартість.

Аналогічне обмеження щодо таких підприємців містять приписи ст..20 цього Закону, яка встановлює розмір відповідальності за недотримання п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що доказом зберігання у магазині позивача алкогольних виробів є опис наявної підакцизної продукції, враховуючи, що він є додатком до акту фактичної перевірки № 37320-40-40-02-10/ від 13.07.2016 р., який складено не на місці проведення перевірки, а в приміщенні податкового органу та заперечення позивачем свого підпису на зазначеному опису.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував всі обставини справи та надані представниками сторін докази, що не було спростовано апелянтом і в суді апеляційної інстанції, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2017р. по справі № 820/6442/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 14.08.2017 р.