Справа № 156/579/17
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 156/579/17
провадження №2-а/165/119/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

з участю секретаря Харук Ю.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Назарук Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Нововолинсько - Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28 липня 2014 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого до 01 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. Розмір її пенсії становить 1081 грн. Вона звернулась до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22 травня 2017 року отримала письмову відмову у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 (далі Постанова №265). Просить позов задовольнити, визнати неправомірними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, зобов'язати відповідача провести їй перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 травня 2016 року, та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 14.06.2017 року (а.с.10) адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у відповідності до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 травня 2016 року по 21 листопада 2016 року залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та додаткових поясненнях (а.с. 59-61).

Представник відповідача Назарук Ю.В в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених у запереченнях. Зазначила, що Постановою КМУ №265 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, крім осіб, зазначених у п.1 цієї Постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексацій та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. Відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено ч.1 цієї статті (30 років для жінок), пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, тому пенсіяпозивачу нарахована відповідно до чинного законодавства та підстав для її перерахунку немає.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову обставини, приходжу до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 28 липня 2014 року призначено пенсію за віком на підставі п.7-2 Прикінцевих положень 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається із копії листаІваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №90/к-01 від 22.05.2017 року, підстав для перерахунку позивачу ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, немає (а.с.7 ).

Згідно із ч. 1 ст.26 Закону № 1058-IV жінки мають право на призначення пенсії за віком, які народилися в період з 01.04.1959 рок по 30.09.1959 року, у віці 58 років.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Постановою № 265 визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено з 01.01.2015 - 949 грн., з 01.09.2015 - 1074 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено з 01.05.2016 - 1130 грн., з 01.12.2016 - 1247 грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено з 01.05.2017 - 1312 грн.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ст.ст. 2, 6, 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком і мінімальний розмір заробітної плати віднесені до основних соціальних гарантій і не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму доходів громадян.

Таким чином, у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про Державний бюджет України, відповідач зобов'язаний призначити та виплачувати позивачу пенсію у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії, зокрема ним не було враховано вимоги Конституції України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Закону України «Про прожитковий мінімум», згідно яких мінімальний розмір пенсії встановлюється не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що згідно із ч.2 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено ч.1 цієї статті, тобто 35 років, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, а також що у відповідності до Постанови №265 передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, крім осіб, зазначених у п. 1 цієї Постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексацій та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, оскільки, на думку суду, ця норма суперечить вимогам ст.8 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та їй відповідають.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2017 у справі №826/9514/16 встановлено, що фіксована сума в 949 грн., зазначена у абз.1 п.2 Постанови №265 суперечить вимогам Конституції України та зобов'язано Кабінет Міністрів України внести до вказаної постанови зміни, в абз.1 п.2 слова і цифри «949 гривень» замінити словами «прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність».

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» встановлено порушення п.1 ст.6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод і стверджено, що аналогічну скаргу було розглянуто у згаданій справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7 жовтня 2010 року). Суд зазначає, що у цій справі заявник також вимагав у національних судах розрахунку розміру його пенсії у відповідності до вимог статті 46 Конституції України. Проте, як і у справах «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та «Богатова проти України» ( Bogatova v. Ukraine), національні суди не зробили жодної спроби проаналізувати вимогу заявника з цієї точки зору, незважаючи на пряме посилання на неї у кожній судовій інстанції. До завдань Суду не входить вирішення того, яким би був найбільш належний спосіб розгляд цього доводу для національних судів. Проте, цілком проігнорувавши доводи заявника, навіть коли вони були конкретними, доречними та важливими, національні суди не дотримались свого зобов'язання за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відмовою у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 в розмірі не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність розмірі, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порушено законні права позивача. Судом відкрито провадження у справі за вимогами в межах строку звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України за період з 22 листопада 2016 року.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

До складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається ,що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 довела, що вона є фахівцем у галузі права, надавши суду копію диплома про повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», договір про надання правової допомоги у даній справі, акт прийому-передачі наданих послуг до договору, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на підтвердження понесених позивачем витрат на правову дорогу розрахунок розміру винагороди фахівця у галузі права (а.с.52-57).

Вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат, що пов'язані із прибуттям до суду, в розмірі 450 грн. до задоволення не підлягає, через недоведеність, копії чеків на придбання диз.палива (а.с.58) суд до уваги не бере.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.94 КАС України суд стягує з бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в користь позивача ОСОБА_1 понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2000 грн., судовий збір віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.2, ст.6, ст.71, ст. 94, ст.161-163, ч.2 ст.244-2 КАС України, на підставі Конституції України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про прожитковий мінімум", суддя,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 22 листопада 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий підпис

Згідно зоригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук