Справа № 201/9598/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/9598/17
Провадження № 2а/201/296/2017р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій щодо обмеження розміру виплати пенсії, зобов'язання здійснювати виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.06.2016р.,

ВСТАНОВИЛА:

05.07.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі (далі - ЦО УПФУ у м. Дніпрі) про визнання неправомірними дій щодо обмеження розміру виплати пенсії, зобов'язання здійснювати виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.06.2016р (а.с. № 3-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.07.2017р. відкрито скорочене провадження (а.с. № 19).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 31.01.2000р. він перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневого району м. Дніпропетровська, яке в подальшому реорганізоване в ЦО УПФУ в м. Дніпрі, та з 21.08.2001р. отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90 % від суми місячної заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2016р., яка набрала законної сили, зобов'язано ЦО УПФУ в м. Дніпрі провести перерахунок його пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% місячного заробітку відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області за №18-85 вих. 16 від 04.03. 2016р., починаючи з 01.06.2016р.

На виконання рішення суду відповідачем перерахована пенсія в розмірі 90% місячного заробітку відповідно до згаданої довідки прокуратури, проте виплати здійснені з обмеженням максимального розміру до 10 740 грн.

21.12.2016р. та 23.01.2017р. (повторно) він звернувся до ЦО УПФУ у м. Дніпрі із заявами про здійснення виплати пенсії без обмеження мінімального розміру пенсії.

На його заяви ЦО УПФУ у м. Дніпрі листами від 03.01.2017р. №3-255 та від 03.02.2017р. №3-15 відмовлено у виплаті пенсії та повідомлено, що пенсія перерахована згідно чинного законодавства України, а виплата проводиться з обмеженням максимального розміру, оскільки в постанові суду не зазначено, що розмір пенсії не обмежується максимальним розміром.

Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки відповідач неправильно застосував обмеження граничного розміру моєї пенсії на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911 -VIII від 24.12.2015р., частини першої ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011р. Вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 08.07.2011р. №3668-VІ, оскільки редакція нині діючого закону звужує його конституційні права на пенсійне забезпечення пенсії. Тому просить суд зобов'язати відповідача здійснювати виплати пенсії з 01.01.2016р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015р. згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001р. в розмірі 90% місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

28.05.2017р. до суду надійшли заперечення, підписані начальником управління Кучер Т.П., в яких вона просила відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2016р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Так, зобов'язано здійснити перерахунок пенсії па підставі довідки прокуратури, але не зобов'язано відповідача здійснювати перерахунок без обмежень максимального розміру пенсії.

Щодо позовних вимог у даній справі про зобов'язання виплачувати пенсію відповідно до тієї ж довідки без обмеження її максимального розміру, зазначає, що Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015р., №1774-VIII від 06.12.2016р., частину першу статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016р. по 31 грудня 2016р., та у період з 1 січня 2017р. по 31 грудня 2017р. максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», не може перевищувати 10 740грн.".

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Отже, при перерахунку пенсії позивача було застосовано норму закону, яка діяла на момент здійснення правочину. А тому просив відмовити у задоволенні позову (а.с. № 22, 23).

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України справа розглядається в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При розгляді справи встановлено, що позивач з 31.01.2000р. перебував на обліку в УПФУ в Жовтневого району м. Дніпропетровська, яке в подальшому реорганізоване в ЦО УПФУ в м. Дніпрі, та з 21.08.2001р. отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90 % від суми місячної заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі Закону України «Про Прокуратуру», що видно з листів ЦО УПФУ в м. Дніпрі (а.с.№ 16, 18).

Пенсія була перехована позивачу на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2016р., якою зобов'язано ЦО УПФУ в м. Дніпрі провести перерахунок його пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% місячного заробітку відповідно до довідки прокуратури Дніпропетровської області за №18-85 вих. 16 від 04.03.2016р., починаючи з 01.06.2016р.

21.12.2016р. та 23.01.2017р. (повторно) позивач звертався до ЦО УПФУ у м. Дніпрі із заявами про здійснення виплати даної пенсії без обмеження мінімального розміру пенсії (а.с. № 15, 17).

На його заяви ЦО УПФУ у м. Дніпрі своїми рішеннями, які були оформлені листами від 03.01.2017р. №3-255 та від 03.02.2017р. №3-15 відмовлено у виплаті пенсії та повідомлено, що пенсія перерахована згідно чинного законодавства України, а виплата проводиться з обмеженням максимального розміру, оскільки в постанові суду не зазначено, що розмір пенсії не обмежується максимальним розміром.

Зокрема, в рішенні ЦО УПФУ у м. Дніпрі від 03.02.2017р. №3-15 зазначено, що Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015р., №1774-VIII від 06.12.2016р., частину першу статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016р. по 31 грудня 2016р., та у період з 1 січня 2017р. по 31 грудня 2017р. максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру»,не може перевищувати 10 740грн.".

Доплата до пенсії по перерахунку нарахована з обмеженням максимального розміру пенсії у сумі 5 657,33 грн. за період з 01.06.2016р. по 30.11.2016р. та виплачена разом із пенсією 10 740грн. основною відомістю у грудні 2016р. Загальна сума до виплати у грудні 2016р. становила 16 397грн.33коп.= 10 740грн. + 5 657грн.33коп. Отже, виплата пенсії проводиться з обмеженням максимального розміру, оскільки в постанові суду не зазначено, що розмір пенсії не обмежується максимальним розміром (а.с. № 18).

Слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014р., який набрав чинності 01.01.2015р., частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ викладено у наступній редакції: умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 01.01.2015р. та на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії частина 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, яка регулювала порядок перерахунку пенсії, втратила чинність.

15.07.2015р. набув чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015р.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно із частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

З 15.12.2015р. та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Слід окремо звернути увагу, що за змістом рішення «Великода проти України» від 03.06.2014р. Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що на час звернення позивача до ЦО УПФУ у м. Дніпрі із заявою про виплату пенсії без обмеження її максимального розміру 10 740 грн., у відповідача були відсутні законодавчі підстави для такої виплати, у зв'язку з чим, відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

Таким чином, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ЦО УПФУ у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій щодо обмеження розміру виплати пенсії, зобов'язання здійснювати виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.06.2016р. слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволені позову, то понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. відповідно до ст. 94 КАС України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015р., Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014р., ст. ст. 6 - 11, 71, 94, 99, 1832 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій щодо обмеження розміру виплати пенсії, зобов'язання здійснювати виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.06.2016р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В.Ткаченко