Справа № 766/12154/17
Суддя: Хайдарова І. О.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пров. №2-а/766/1985/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого суддіХайдарової І.О.

при секретарі Сікорській Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Корнет-Стиль» до Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Херсонської міської ради, про визнання рішення Херсонськоїміської ради незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання рішення Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 «Про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017 №42» незаконним. В обґрунтування позову зазначив, що Виконавчим комітетом Херсонської міської ради винесено рішення від 10.02.2017 року №42 про встановлення тарифу для субєктів господарювання: Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс», Приватного підприємства «Союзавто», Товариства з обмеженою відповідальністю «Іксора», Приватної фірми «МИС», Публічного акціонерного товариства «Ремпобуттехніка-Херсон», Приватного підприємства «Корнет-Стиль», Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Херсоні з перевезення одного пасажира. Вищевказане рішення набуло чинності 15.02.2017 року. Рішенням Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 скасовано рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017 року №42 з підстав його незаконності, зокрема порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».Позивач вважає, що рішення Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 «Про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017 №42» є незаконним, оскільки прийнято з порушенням Конституції та чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених в письмових запереченнях, а саме, що рішенням виконавчого комітетом Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 було скасовано рішення №42 від 10.02.2017 року з мотивів його не відповідності положенням чинного законодавства, а саме порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», порушення ч.6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також відсутністю належного обґрунтування встановлення нового розміру тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту загального користування

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради №42 від 10.02.2017 року винесено у межах повноважень та у відповідності до затвердженої процедури його прийняття, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані матеріали, суд вважає пред'явлений позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №42 від 10.02.2017р. вирішено встановити для суб'єктів господарювання, що надають послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Херсоні: КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс», ПП «Союзавто», ТОВ «Іксора», ПФ «МИС», ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон», ПП «Корнет-Стиль», ФОП ОСОБА_1, з 15.02.2017р. тариф на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міському автобусному маршруті загального користування у м. Херсоні з перевезення одного пасажира, у розмірах: вартість однієї поїздки в автобусах, що працюють на міських автобусних маршрутах загального користування - 5,00 грн.; перевезення багажу - 5,00 грн.

Рішенням Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 скасовано рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017 року №42 з підстав його незаконності, зокрема порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" до повноважень уповноваженого органу щодо здійснення державної регуляторної політики належать (зокрема) надання роз'яснень положень законодавства про державну регуляторну політику.

Суб'єкти господарювання та регуляторні органи мають право використовувати роз'яснення уповноваженого органу як належне тлумачення Закону.

Управлінням транспортної дорожньої інфраструктури і зв'язку Херсонської міської ради було направлено звернення за вихідним №932/01-24 від 18.11.2016 на ім'я голови Державної регуляторної служби України щодо аналізу Проекту рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради «Про встановлення тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Херсоні з перевезення одного пасажира».

Згідно підпункту 18 пункту 4 Положення про державну регуляторну службу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 №724, Державна регуляторна служба відповідно до покладених на неї завдань надає роз'яснення положень законодавства з питань державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Управлінням транспортної дорожньої інфраструктури і зв'язку Херсонської міської ради отримано лист за підписом голови Державної регуляторної служби України про те, що даний акт не містить норм регуляторного характеру, а його прийняття не потребує реалізації процедур передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Суд погоджується з таким висновком, що даний акт не містить норм регуляторного характеру, а його прийняття не потребує реалізації процедур передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», отже відповідач не правомірно вважає, що були допущенні порушення Виконавчим комітетом Херсонської міської ради вимог Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Також, в ході розгляду справи було встановлено, що рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №42 від 10.02.2017р., хоча і не є регуляторним актом, проте питання, які вирішені цим рішенням, пройшли громадські слухання 30.01.2017р., що не заперечувалось сторонами у справі.

Порядок діяльності виконавчих органів місцевого самоврядування визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно положень ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Згідно частини 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно частини 4 статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» положення про відділи, управління та інші виконавчі органі ради затверджуються відповідною радою.

Враховуючи необхідність сприймати та системно аналізувати Закон як єдиний нормативний акт, суд не вважає, що Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює засідання виконавчого комітету єдиною формою його роботи. Засідання виконкому є його основною формою роботи, але не єдиною.

Згідно пункту 5.1. Положення про виконавчий комітет Херсонської міської ради, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 31.10.2014 року №1526 визначено, що форма і порядок роботи виконавчого комітету визначаються Регламентом виконавчих органів ради, який затверджується виконавчим комітетом.

Згідно пункту 2.2.1 Регламенту виконавчих органів Херсонської міської ради затвердженого рішенням виконкому Херсонської міської ради від 20.01.2015 №3 встановлено, що у виняткових випадках, за дорученням (резолюцією) міського голови, питання, які потребують негайного колегіального розгляду в період між засіданнями виконавчого комітету, приймаються в робочому порядку шляхом опитування членів виконкому та візування ними аркуша погодження. Керівник виконавчого органу готує та надає міському голові службову записку за підписом заступника міського голови відповідно до розподілу обовязків, з викладенням необхідності прийняття у робочому порядку рішення виконкому.

Оскільки дане питання дійсно потребувало негайного розгляду, то і рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради було винесено поза засіданням виконавчого комітету, шляхом збирання підписів у відповідності до Регламенту виконавчих органів Херсонської міської ради.

В судовому засіданні було встановлено, що Регламент виконавчих органів Херсонської міської ради є чинним.

Щодо відсутності належного обґрунтування встановлення нового тарифу суд зазначає наступне.

Однією з умов перегляду тарифів є надання субєктом господарювання перевізником, зокрема, розрахунку тарифів на послуги перевезення.

При прийнятті рішення від 10.02.2017 №42 виконавчим комітетом Херсонської міської ради було досліджено надані перевізниками розрахунки тарифів на послуги перевезення, що не заперечується сторонами у справі.

Так, вартість на послуги з перевезення пасажирів обраховується відповідно до Методики розрахунків тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту затвердженої Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 17.11.2009 року №1175. Формування тарифів на автобусних маршрутах загального користування, автобусних маршрутах спеціальних перевезень здійснюється на підставі положень викладених у розділі ІІ Методики.

Керуючись даною Методикою позивачем було обраховано тариф на послуги перевезення та надано відповідні документи уповноваженим особам органів місцевого самоврядування. Окрім того, Незалежною аудиторською фірмою «Пріорітет» проведено розрахунок собівартості послуг, які надаються позивачем з перевезення пасажирів транспортними засобами загального користування. Згідно даних зведеного розрахунку собівартості на послуги пасажирського автомобільного транспорту Приватного підприємства «Корнет Стиль» по здійсненню перевезень на міському автобусному маршруті №8 «ТЕЦ-Острів» у м. Херсоні за січень 2017 року, розрахунковий тариф на 1 пасажира становить 8,43 гривні.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільний транспорт», тарифна політика на автомобільному транспорті має задовольняти підприємницький інтерес, забезпечувати розвиток автомобільного транспорту, стимулювати впровадження новітніх технологій перевезення, застосування сучасних типів транспортних засобів.

Пунктом 1.6. Методики розрахунків тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту затвердженої Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 17.11.2009 року №1175, встановлено, що перегляд рівня тарифів повинен здійснюватись у зв'язку зі зміною умов виробничої діяльності та реалізації послуг, що не залежать від господарської діяльності перевізника, в тому числі в разі зміни вартості палива більш ніж на 10%. За даними веб-порталу Міністерства фінансів, ціна на паливо після останнього перегляду тарифів (рішення ВК Херсонської міської ради №178 від 25.07.2014 року) піднялась на 10% вже у вересні 2014 року.

Таким чином, при прийнятті рішення від 10.02.2017 №42 виконавчим комітетом Херсонської міської ради було досліджено надані перевізниками розрахунки розміру тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автомобільних маршрутах, визнано їх обґрунтованими.

В ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок тарифів, на питання суду у чому полягає неналежне обґрунтування наданих розрахунків, представник відповідача не відповів, на підставі яких документів або розрахунків відповідачем було встановлено неналежне обґрунтування наданих розрахунків судом також не встановлено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи судом було неодноразово доведено ці положення до представника відповідача.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуваним рішенням було скасовано рішення виконавчого комітету, яке не є регуляторним актом, а є рішенням індивідуальної дії, направлене на певне коло субєктів господарювання.

Так, постановою Верховного суду України у справі №21-438а14 від 18.11.2014 року встановлено, що відповідно до п.15 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ч.9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення виконавчого комітету ради з питань віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

У ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції та законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

У ст.. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2009 вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Положення національного законодавства у цій частині співпадають із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Рисовський проти України» (остаточне 20.01.2012р.) ЄСПЛ було надано оцінку принципу «належного урядування», а саме: «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Приймаючи згідно з цими принципами висновки національних судів, що процедура скасування рішення 1992 року відповідала нормам чинного національного законодавства, Суд не переконаний, що вона передбачала достатні гарантії від зловживань із боку державних органів. По-перше, видається, що ця процедура дозволяє державним органам ретроспективно позбавляти особистих прав, наданих помилково, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. По-друге, видається, що вона надає державним органам можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються. Суд зазначає, що можливість заінтересованих сторін оскаржити таке позбавлення до суду звичайно зменшує ймовірність свавільного тлумачення застосовних норм матеріального права державними органами, які стверджують, що помилилися. З іншого боку, те, що їх повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу.».

Отже, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 06.04.2017р. № 643 «Про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017р. №42.» є формальним, прийнятим без достатніх правових підстав, та таким, що не відповідає принципу «належного урядування» та вимозі «законності».

Згідно ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що рішення Херсонської міської ради від 06.04.2017 року №646 «Про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017 №42» є таким, що прийнято з порушенням порядку, встановленого Законом, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2,6,9, 17-19, 71, 94, 158, 159, 161-163 КАС України, Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства «Корнет-Стиль» до Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Херсонської міської ради, про визнання рішення Херсонської міської ради незаконним та його скасування задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 06.04.2017р. № 643 «Про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.02.2017р. №42.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, але вважають, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на постанову суду до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів, постанова суду набуває строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2