Справа № 423/1322/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Архипенко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №423/1322/17

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 липня 2017 року у справі № 423/1322/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2017 року ОСОБА_2 (далі позивач, заявник) звернулась до Попаснянського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі (далі відповідач, управління, пенсійний орган) про визнання дій неправомірними щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та скасування рішення від 03 березня 2017 року про відмову в призначенні пенсії; зобовязання зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 04 грудня 2001 року по 14 жовтня 2014 року, на посаді рентгенлаборанта Первомайської однопрофільної міської лікарні м. Гірське та призначити пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 17 січня 2017 року (а.с.3-6).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 06 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволені, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 13 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та скасовано відповідне рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 03 березня 2017 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 13 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_2 з 04 грудня 2001 року по 14 жовтня 2014 року на посаді рентгентлаборанта у Первомайській однопрофільній міській лікарні м. Гірське; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 13 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 17 січня 2017 року (а.с. 67-73)

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що однією з основних умов зарахування відповідних періодів стажу, є зайнятість на цих роботах повний робочий день. Позивачем пільгова довідка не надана, а здійснити перевірку відповідно до наказів Головного управління №111 від 19 жовтня 2006 року та № 65 від 04 липня 2013 року пенсійний орган не має можливості, оскільки Первомайська однопрофільна міська лікарня знаходиться на території, яка не контролюється українською владою (а.с. 76-77).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, в апеляційній скарзі відповідач зазначив про розгляд справи у відсутності їх представника.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВК 972190, виданий Попаснянським РВ УДМВС України у Луганській області (а.с. 10-11).

Відповідач, Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі, є субєктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Позивач 17 січня 2017 року, по досягненню нею 46 років звернулась до управління із заявою про призначення їй пенсії за віком за Списком № 1 (а.с.18).

Рішенням управління від 03 березня 2017 року заявнику було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 13 «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» через ненадання довідки, уточнюючої особливий характер та умови праці, необхідної для призначення пільгової пенсії, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на тій території і не мають доступу до архівів установ та підприємств (а.с. 18).

Зазначений період ( Первомайська однопроффільна міська лікарня з 04 грудня 2001 року по 14 жовтня 2014 року) є спірним з точки зору неправомірності його не зарахування до стажу роботи.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення»

Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абзацу 2 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення ними такого віку: 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року.

За правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційне наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку).

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (пункт 2 Порядку №18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що діяв до 16.01.2003 року, а також Списком № 1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, що діяв до 24.06.2016 року, було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають рентгенлаборанти. Теж саме передбачено і Списком № 1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, посада на якій в спірний період працювала позивач віднесена до Списку № 1.

Отже, для отримання позивачем права на пенсію їй достатньо було б зарахувати 5 років 1 місяць 23 дні пільгового стажу, тоді як спірний період становить 12 років 10 місяців 11 днів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

Згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній», за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами пункту 20 вказаного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. При цьому, у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 від 01 серпня 1989 року серії БТ-ІІ № 4657469 позивач з 1989 року працювала в Первомайській міській лікарні. 04 грудня 2001 року переведена на посаду ренгенлаборанта стаціонару, а з 03 січня 2004 року переведена на посаду рентгенлаборанта флюорографа. Проте, 14 жовтня 2014 року була звільнена по переводу до КУ «Попаснянська центральна районна лікарня» (а.с.7-9).

За змістом статей 13 та 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами роботи саме такої роботи повний робочий день, при цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах із шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач відповідно до атестації робочого місця має право на пільгову пенсію.

Аналізуючи наведені положення законодавства, яке дає право позивачу на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку колегія суддів дійшла висновку, що не надання позивачем довідок про пільговий характер роботи, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах, оскільки заявник має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах, що свідчить про протиправність спірного рішення управління.

Частиною 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Місто Первомайськ Луганської області, віднесений до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Крім того, в матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, та підтверджують, що страхувальником Первомайською однопрофільною міською лікарнею м. Гірське вносилися страхові внески за позивача, як за найманого робітника, в період спірного періоду. До того ж, відповідно до вищезазначеної довідки форми ОК-5 трудовий стаж у спірний період зараховано позивачеві як спецстаж. Зазначене свідчить про те, що вказаний період роботи позивача підлягає зарахуванню як пільговий стаж, відповідно до вимог статті 13 Закону № 1788.

Колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на те, що в Індивідуальних відомостях про застраховану особу спецстаж позивача протягом спірного періоду (переважна частина) позначений кодом «ЗПЗ055Е2», а не «ЗПЗ013А1», оскільки це відбулося не з вини позивача, та як вірно зазначив суд першої інстанції це цілком залежить від інформації, відображеній в звітності підприємства, на яку позивач не міг жодним чином вплинути. Разом із тим, кодування професії кодом «ЗПЗ055Е2» не виключає одночасного кодування її кодом «ЗПЗ013А1», що, зокрема, має місце і в ситуації позивача, що відображено в Індивідуальних відомостях про застраховану особу на її ім'я.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального права із порушенням процесуального права, яке виразилося у розгляді справи у відкритому судовому засіданні, а прийняття постанови в порядку скороченого провадження, що не призвело до неправильного вирішення справи, та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, а тому в задоволенні апеляційної скарги відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 липня 2017 року у справі № 423/1322/17 залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 06 липня 2017 року у справі № 423/1322/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України в Попаснянському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_3