Справа № 813/4013/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/5333/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Торкот Д.О.

представника позивача: Михальчишин Н.Л.

представника відповідача: Темника Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» (Далі - ТзОВ «Універсальна бурова техніка») до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Далі - Дрогобицька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ТзОВ «Універсальна бурова техніка» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Дрогобицька ОДПІ № від 04.11.2016.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 позовні вимоги ТзОВ «Універсальна бурова техніка» були задоволені в повному обсязі.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Дрогобицька ОДПІ подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що така прийнята без врахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що пеня нарахована за спірним рішенням у відповідності до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки товариством по зовнішньо-експортній операції не були представлені до перевірки висновки центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики щодо продовження термінів розрахунків, довідку Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) про підтвердження форс-мажорних обставин. Крім того, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що скаргу позивача було розглянуто ДФС України по суті, за результатами чого було прийнято вмотивоване рішення, яке було надіслане товариству з повідомленням про вручення, а помилкове направлення за невірною адресою не може бути підставою для визнання такої скарги повністю задоволеною на користь платника податків. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 та прийняти нову, якою відмовити ТзОВ «Універсальна бурова техніка» у задоволенні адміністративного позову.

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу Дрогобицької ОДПІ залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Темника Б.Б., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача Михальчишин Н.Л., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що в період з 24.05.2016 по 30.05.2016 Дрогобицькою ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Універсальна бурова техніка» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контрактів № 1 від 13.11.2015 за імпортною операцією від 27.11.2015, № UBT/М/11/15 від 05.11.2015 за імпортною операцією від 11.11.2015, № Т5-8-492 від 22.08.2013 за експортною операцією від 03.04.2015 за період з 03.04.2015 по 31.05.2016.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 207/14-00/37349178 від 06.06.2016, яким встановлено порушення товариством вимог ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із врахуванням вимог п.1 Постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» № 581 від 03.09.2015, № 863 від 04.12.2015, № 863 від 04.12.2015, в результаті чого не одержано валютну виручку у сумі 529 480 дол. США за відвантажені на експорт долота бурові нерезиденту Державному Концерну «Туркменнафта», Туркменістан, по контракту № Т5-8-492 від 22.08.2013, згідно ВМД № 209020000/2015/000699 від 03.04.2015, вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме не проведено декларування у Національному банку України валютних цінностей, які незаконно перебували за межами України станом на 01.10.2015 в сумі 1 393 419,6 дол. США, станом на 01.01.2016 в сумі 519 263,41 дол. США та станом на 01.04.2016 в сумі 519 263,41 дол. США, по контракту № Т5-8-492 від 22.08.2013, № 20/06-04.15 від 01.04.2015 з нерезидентом Державним Концерном «Туркменнафта».

На підставі вказаного вище акта перевірки, 02.07.2016 податковим органом були винесені податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем - пеня за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язання та штрафна санкція за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 1 020 грн та № , яким платнику податків нараховано суму грошового зобов'язання за платежем - пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної, невиконання зобов'язання та штрафна санкція за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 1 668 368 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до ГУ ДФС у Львівській області.

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області № 4204/10/13-01-10-01-05 від 22.08.2016 скарга позивача була розглянута і залишена без задоволення

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим за результатом розгляду первинної скарги, товариство подало скаргу до ДФС України, в якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.07.2016 та рішення ГУ ДФС у Львівській області про результати розгляду первинної скарги.

Рішенням ДФС України про результати розгляду вторинної скарги № 23155/6/99-99-11-01-02-25 від 27.10.2016 було скасовано податкове повідомлення-рішення Дрогобицької ОДПІ № від 02.07.2016 в частині надміру нарахованої пені у зв'язку із використанням невірної кількості днів порушення та збільшеного курсу НБУ та у зазначеній частині рішення про результати розгляду первинної скарги, а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2016, рішення про результати первинної скарги - залишено без змін, а скаргу - частково задоволено.

З матеріалів справи вбачається, що рішення ДФС України про результати розгляду вторинної скарги було надіслано позивачу за помилковою адресою, а саме : м. Київ, вул. Росошанська, будинок 3. У зв'язку із виявленою в адресі позивача при надісланні рішення помилкою, ДФС України було повторно скеровано таке рішення платнику податків 28.03.2017 за адресою місцезнаходження платника, а саме : Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Тураша, 20.

У той же час, Дрогобицькою ОДПІ на підставі акта перевірки № 207/14-00/37349178 від 06.06.2016 та рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 27.10.2016 було винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2016, яким до товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем - пеня за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язання та штрафна санкція за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1 635 408 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що з приводу незаконності зарахування невчасного надходження виручки за період поставки з 03.12.2013, контролюючим органом не були враховані судові рішення, якими визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.10.2014, винесене за результатами перевірки товариства з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контрактів № Т5-8-492 від 22.08.2013, № UBT/М/10/13 від 09.10.2013 за період з 03.12.2013 по 29.08.2014, які є предметом дослідження при вирішенні питання законності спірного рішення. Крім того, суд першої інстанції вважав безпідставними доводи представника відповідача про відсутність висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків, оскільки такі суперечать матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено право платника податків оскаржувати рішення, прийняті контролюючим органом, в адміністративному або судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження врегульована, серед іншого, нормами пунктів 56.2, 56.3, 56.7., 56.8 , 56.9, 56.20 ПК України.

В тому числі, відповідно до п.56.2 ст. 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Пунктом 56.3 ст.56 ПК України передбачено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких податковий орган має право не розглядати скаргу платника податків наведений у п.56.7 ст. 56 ПК України, а саме у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

У всіх інших випадках, тобто за відсутності фактичних обставин, перелічених в п.56.3, 56.6 статті 56 ПК України, відповідно до імперативної норми пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Жодних виключень з цього обов'язку Податковий кодекс України не містить. Він лише дозволяє керівнику (його заступнику або іншій уповноваженій посадовій особі) відповідного контролюючого органу на підставі пункту 56.9 статті 56 ПК України прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Окремо слід зазначити, що ПК України містить прямі вказівки про єдині можливі та обов'язкові наслідки невиконання податковим органом означеного вище обов'язку.

Так, згідно з ч.ч.2, 3 п.56.9 ст.56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач скористався своїм правом оскаржити в адміністративному порядку прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення.

Проте, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено при апеляційному розгляді представником відповідача, ДФС України направила рішення від 27.10.2016 про розгляд вище зазначеної скарги не на адресу Товариства, що унеможливило позивача його отримати.

Таким чином, рішення ДФС України від 27.10.2016 про розгляд скарги, яке направлене на адресу позивача саме 28.03.2017 є таким, що надіслане поза межами строків, встановлених ПК України.

Щодо правомірності винесення спірного податкового повідомлення рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас, за змістом ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього ж Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

При цьому, згідно статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього ж Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми не одержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Крім того, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього ж Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього ж Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Згідно із п. 3 Постанови правління Національного банку України № 475 від 16.11.2012 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Тобто, з аналізу наведених вище норм встановлено, що визначальним фактором для нарахування пені є порушення резидентами передбачених Законом та/або постановою правління Національного банку України строків при здійсненні імпортних операцій на умовах відстрочення поставки. Проте, зазначені строки зупиняються і пеня за їх порушення за цей період не нараховується у випадку звернення резидента з позовом до суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.02.2012 по справі № 21-422а11, підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків рішення суду про задоволення позову.

Верховний Суд України вважає, що аналогічні наслідки мають наставати у разі, коли провадження у справі припиняється за заявою резидента про відмову від позову у зв'язку з тим, що нерезидент виконав зобов'язання за експортно-імпортним контрактом після подання позовної заяви до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, що є підтвердженням правомірності поведінки резидента.

Таким чином, підстава для нарахування пені за порушення термінів має визначатися з урахуванням підстав припинення провадження у справі. Зокрема, якщо такою підставою є заява позивача про відмову від позовних вимог у зв'язку з виконанням відповідачем умов контракту, що свідчить про порушення відповідних строків нерезидентом, підстави для поновлення строків та нарахування резиденту пені відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 27.02.2012 по справі № 21-387а11.

Як убачається з наданої представником позивача суду копії рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2016 по справі за позовом ТзОВ «Універсальна бурова техніка» до Державного концерну «Туркменнафта» про стягнення 1 393 419,60 доларів США, позовні вимоги товариства були задоволені частково та вирішено стягнути з відповідача на користь останнього за контрактом № Т5-8-492 заборгованість в сумі 519 263, 41 доларів США, а в частині позовних вимог на суму 874 156,19 доларів США припинив провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору.

З врахуванням наведених норм та встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у контролюючого органу правових підстав для нарахування пені за порушення строків, передбачених ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що в акті перевірки від 06.06.2016 мають місце суперечливі висновки з приводу нарахування пені за експортним контрактом № Т5-8-492 від 22.08.2013, оскільки первинно контролюючим органом зазначено, що пеня за порушення термінів розрахунків по контракту № Т5-8-492 від 22.08.2013 за операціями від 03.12.2013 та від 19.02.2015 не нараховується на підставі ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», проте у подальшому (у додатку до акту № 1) контролюючим органом вказується сальдо на кінець перевірки 519 263,41 грн, що відповідає різниці сукупних показників вартості експортованої продукції за період з 03.12.2013 по 03.04.2015 та отримання валютної виручки в якості оплати за експортовану продукцію за означений період; відповідно сума нарахованої пені стосується усієї суми сальдо на день перевірки.

У період з 02.09.2014 по 08.09.2014 посадовими особами Дрогобицької ОДПІ було проведено позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Універсальна бурова техніка» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контрактів № Т5-8-492 від 22.08.2013, № UBT/М/10/13 від 09.10.2013 за період з 03.12.2013 по 29.08.2014, за результатами якої складено акт № 623/22-05/37349178 від 15.09.2014 та встановлено порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в результаті чого порушено терміни отримання валютної виручки у сумі 2 247 490 дол. США по контракту № Т5-8-492 від 22.08.2013, укладеному з нерезидентом Государственний концерн «Туркменнефть», Туркменистан; ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в результаті чого несвоєчасно отримано товар по імпорту вартістю 7 256 євро, а саме : шарикові гвинти та вироби з вулканізованої гуми, згідно контракту № UBT/М/10/13 від 09.10.2013, укладеного з нерезидентом «IRIS Export-Import spol.s.r.o.», Чехія.

На підставі цього акта перевірки Дрогобицькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2014, згідно якого позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем - пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 1 120 144,60 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016, було частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Універсальна бурова техніка» та скасовано податкове повідомлення-рішення Дрогобицької ОДПІ № від 10.10.2014 в частині 1 119 585,93 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

При цьому, як було з'ясовано судом першої інтонації та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що таких судових рішень контролюючим органом враховано не було, а тому це вплинуло на нарахування пені за експортним контрактом.

Також, матеріалами справи підтверджується, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України листом від 02.04.2014 ТзОВ «Універсальна бурова техніка» надсилався висновок № 354 від 02.04.2014, яким строки розрахунків по зовнішньоекономічній операції за зовнішньоекономічним контрактом, за яким здійснювались операції резидента, що відноситься до договорів тендерної поставки на суму 2 247 490 доларів США, продовжено з 20.03.2014 до 01.06.2016 та наявність чи відсутність такого досліджувалось судами різних інстанцій у справі № 813/7087/14, проте такого за запитом відповідача не витребовувалось.

Разом з тим, судом першої інстанції було правомірно встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що в акті перевірки від 06.06.2016 зафіксовано, що контролюючим органом з питань декларування валютних цінностей, які незаконно перебували за межами України було використано при перевірці лише договори, ВМД, виписки з банківських установ, платіжні доручення, висновки Мінекономіки на продовження термінів розрахунків по контракту, повідомлення банку, ухвали Господарського суду Львівської області, однак жодним чином не досліджувались декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами за спірний період.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та прийшов до обґрунтованого висновку, що спірне податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційні скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року по справі № 813/4013/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді І. О. Яворський
Л. П. Іщук

Повний текст ухвали складено 15.08.2017