Справа № 826/4587/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4587/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 серпня 2017 року справа №826/4587/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві

до

Київської обласної ради

про

стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту – позивач, ДПІ у Голосіївському районі) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської обласної ради (далі по тексту – відповідач), в якому просить стягнути з платника податків кошти з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків на суму податкового боргу у розмірі 176 485,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у Комунального підприємства Київської обласної ради “Київоблкіно”, засновником якого є Київська обласна рада, згідно з даними інтегрованих карток обліковується заборгованість (недоїмка) перед бюджетом у загальній сумі 176 485,21 грн., з яких по податку на додану вартість у розмірі 121 351,79 грн. та по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 55 133,42 грн.

Як зазначає позивач, в добровільному порядку сума заборгованості Комунальним підприємством Київської обласної ради “Київоблкіно” не сплачена, у зв’язку з чим просить задовольнити даний позов.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти адміністративного позову, у якому вказує на відсутність підстав стягнення з нього спірної суми податкового боргу.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

В даному випадку, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, посилаючись на положення підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункт 41.2 статті 41, пункти 95.1, 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, які передбачають загальне право податкового органу на звернення до суду щодо стягнення податкового боргу та здійснення інших заходів щодо його погашення, просить стягнути суму непогашеного податкового боргу Комунального підприємства Київської обласної ради “Київоблкіно”, яке перебуває на податковому обліку у позивача. У свою чергу в прохальній частині позову не зазначається конкретна особа, з якої підлягає стягненню податковий борг.

Натомість, позовна заява не містить жодних посилань на наявність податкового боргу у Київської обласної ради, яка визначена відповідачем за позовом, а також не містить будь-яких доказів, які б підтверджували такі обставини.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем є суб’єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Таким чином, зважаючи на встановлене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, враховуючи те, що заміна відповідача або залучення співвідповідача у справі є правом, а не обов’язком суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

При цьому суд зазначає, що позовна заява не містить посилань на її подання в порядку статті 96 Податкового кодексу України, яка передбачає можливість звернення до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу комунального підприємства на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство, а тому суд не вбачає підстав для розгляду даного позову саме в порядку статті 96 Податкового кодексу України.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності обставин та підстав, які б зумовлювали можливість задоволення позову, а відтак приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві відмовити повністю.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.А. Кузьменко