Справа № 816/946/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/946/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ісайченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пахомової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2017 ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо не внесення змін до пункту 2 наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою";

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області внести зміни до пункту 2 наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", а саме: викласти пункт 2 наказу у наступній редакції "Громадянину ОСОБА_3 забезпечити:";

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області після отримання висновку державної експертизи землевпорядної документації розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 площею 4,000 га для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.02) за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано дозвіл на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 4,0000 га для ведення фермерського господарства в оренду на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів. Під час обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації минув, встановлений пунктом другим наказу, строк (1 рік), протягом якого необхідно було забезпечити розробку та погодження в установленому законом порядку проект землеустрою. За результатом розгляду клопотань про внесення змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ відповідач, листом від 31.03.2017 №3431/6-17, відмовив у внесені змін до наказу з мотивів віднесення земельної ділянки до земель колективної власності, на розпорядження якими у відповідача немає повноважень.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що при визначені строку дії наказу відповідач виходив з того, що згідно пункту "г" статті 28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою зобов'язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором, але не більше шести місяців з моменту укладання договору. Крім того зазначила, що земельна ділянка, яку хоче отримати позивач відноситься до земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 04.01.1996. Розпоряджатися землями колективної власності відповідач не має права.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

30.03.2015 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 4,0000 га в оренду строком на 35 років, яка розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.35). До заяви додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, документ, що посвідчує особу, документ на підтвердження досвіду роботи.

За результатом розгляду клопотання, 18.06.2015 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ за №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" (а.с.83). Пунктом другим вказаного наказу визначено необхідність позивачу протягом року забезпечити: розробку та погодження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у пункті 1 цього наказу земельної ділянки; подання погодженого проекту землеустрою для Головного управління для затвердження. Пункт третій визначає, що у разі невиконання вимог пункту 2 вважати цей наказ таким, що втратив чинність.

На виконання даного наказу, за замовленням позивача, ТОВ "Агроземінформ" розроблено "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 площею 4,000 га для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.02) за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області" (а.с.38-60).

26.04.2016 Відділ Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області надав висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №35-28-99.10-272/21-16 (а.с.16).

12.05.2016 листом вих.№7777-16-7777.4-3527/2-16 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області направлено до Держгеокадастру України проект землеустрою земельної ділянки площею 4,0000 га на проведення державної експертизи землевпорядної документації (а.с.17).

30.08.2016 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" (а.с.18).

Листом від 29.09.2016 №7991/6-16 відповідач повідомив, що протягом року необхідно було забезпечити розробку та погодження в установленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подання погодженого проекту до Головного управління для затвердження. Крім того, запропоновано повторно звернутися до Відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.20).

27.02.2017 позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" (а.с.86).

Листом від 31.03.2017 №3431/6-17 позивачу відмовлено у внесені змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та повідомлено, що згідно державного акта на право колективної власності на землю серія НОМЕР_2 від 04.01.1996 земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до земель колективної власності на розпорядження якими у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області немає повноважень (а.с.87).

Позивач не погодився із відмовою у внесені змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та оскаржив її до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про землеустрій" рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Аналогічна позиція міститься у листі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.02.2017 №К-611/0-0.13-733/6-17 "Про розгляд звернення" (а.с.21).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

За змістом підпунктів 53 та 55 пункту 4 названого Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань надає роз'яснення з питань, що належать до його компетенції. Здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Держгеокадастру, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління. А відповідно до підпункту 5 пункту 5 Положення, Держгеокадастр з метою організації своєї діяльності надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності.

З урахуванням наведеного, роз'яснення Держгеокадастру мають враховуватись його територіальними органами під час їхньої діяльності.

Як встановлено судом Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру доручила ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, у разі звернення громадянина ОСОБА_3 щодо внесення змін до наказу Головного управління від 18.06.2015 №2526-СГ стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 4,00 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Полтавського району Полтавської області, забезпечити приведення зазначеного наказу у відповідність до законодавства (а.с.21)

Однак не зважаючи на вимоги Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, що викладені у листі від 17.02.2017 №К-611/0-0.13-733/6-17 "Про розгляд звернення", відповідач за результатом розгляду повторного звернення ОСОБА_3 з клопотанням про внесення змін до наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" (а.с.86) відмовив у внесені змін до наказу з мотивів приналежності земельної ділянки до земель колективної власності на розпорядження якими у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області немає повноважень.

За викладених обставин слід дійти висновку, що обмеження права позивача на продовження строку для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суперечить положенням статті 22 Закону України "Про землеустрій". При цьому, посилання відповідача на статтю 28 Закону України "Про землеустрій", суд не може взяти до уваги, оскільки норми даної статті регулюють діяльність розробника документації із землеустрою, а не замовника.

Посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 04.01.1996 (а.с. 88-92), внаслідок чого в управління немає повноважень щодо розпорядження нею, суперечить положенням частини третьої статті 78 Земельного кодексу України, згідно якої земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності та частині першій статті 84 Земельного кодексу України, згідно якої у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно частини другої статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

При цьому повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Також суд звертає увагу, що наказ від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" виданий відповідачем, що свідчить про невідповідність твердження даного органу щодо відсутності у останнього повноважень на розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Згідно висновку "Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 26.04.2016 №35-28-99.10-272/21-16 відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 площею 4,000 га для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.02) за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області" погоджено, без будь-яких застережень щодо належності земельної ділянки до колективної власності.

Крім того, відповідно до практики Європейській суду з прав людини поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття "правомірні очікування" тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки").

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії").

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі"), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки та "Тошкуце та інші проти Румунії").

За викладених обставин рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у внесенні змін до наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", що викладене у листі від 31.03.2017 №3431/6-17 є протиправним.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, суд вважає вимоги позивача в частині визнання дій ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо не внесенні змін до пункту другого наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" такими, що задоволенню не підлягають з огляду на те, що вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Водночас дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе рішення, викладене в листі від 31.03.2017 №3431/6-17, оскільки саме зазначене рішення має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для юридичної особи прав (чи інтересів). Крім того, в даному випадку мала місце лише бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Полтавській області.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача керуючись частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у внесенні змін до наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", що викладене у листі від 31.03.2017 №3431/6-17.

Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області внести зміни до пункту 2 наказу від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", а саме: викласти пункт 2 наказу у наступній редакції "Громадянину ОСОБА_3 забезпечити:", суд зазначає наступне.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Так, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. А завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Суд, виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у вищезазначеній частині.

Разом з тим, зважаючи на суть порушених прав позивача, зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 27.02.2017 про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" з урахуванням висновків суду є належним способом захисту.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача після отримання висновку державної експертизи землевпорядної документації розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 площею 4,000 га для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.02) за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області суд зазначає, що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може в майбутньому регулювати суспільні відносини

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у внесенні змін до наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", що викладене у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31.03.2017 № 3431/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 27.02.2017 про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 18.06.2015 №2626-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 320,00 (триста двадцять) грн. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко