Справа № 820/2728/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 р. № 820/2728/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Хмелівській Н.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Марченка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними дій та припису,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії з проведення 29 травня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за наслідком якої складено Акт №180-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.05.2017 р.;

- визнати протиправним припис від 29 травня 2017 року №180-Пр, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, винесений головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., з метою усунення порушення чинного законодавства, виявлених під час перевірки 29 травня 2017 року дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 , щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії з проведення 29 травня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за наслідком якої складено Акт №180-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.05.2017 р. є незаконними, оскільки вчинені без належної на те правової підстави, з порушенням строків та без належного повідомлення та участі позивача. Отже, наслідком вказаних дій стало незаконне видання припису від 29 травня 2017 року №180-Пр, який підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, які у ньому викладені та додатково зазначив, що звернення СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, за яким була проведена перевірка, не є вимогою правоохоронного органу в розумінні п.7 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 як підстава проведення перевірки.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень щодо того, що дії з проведення головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 були вчинені правомірно, на підставі відповідної вимоги правоохоронних органів, а припис про усунення порушень є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 29 травня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Бачек I.A. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено Акт № 180-А від 29.05.2017 ( а.с.12-14).

Підставою для проведення перевірки слугував лист - звернення начальника СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області з проханням здійснення перевірки законності будівництва та експлуатації нежитлових будівель (споруд), розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Вказані відомості необхідні для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000035 від 15.07.2017р.

З акту перевірки № 180-А від 29.05.2017 вбачається, що перевіряючим було зроблено висновок про експлуатацію прибудови до нежитлової будівлі комплексно-приймального пункту за вищенаведеною адресою без прийняття в експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України ''Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461.

Вказаний висновок був зроблений на підставі наданих документів: технічного паспорту від 29.11.2010 року на вищенаведену нежитлову будівлю; витягу про державну реєстрацію прав від 26.06.2012 року; інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.05.2017 року; договір оренди землі від 09.01.2012 року; договір купівлі-продажу будівлі КПП від 29.11.2002 року; рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 27.12.2010 року про визнання права власності на самовільно прибудовані приміщення до нежитлової будівлі.

На підставі Акта перевірки № 180-А від 29.05.2017 було складено Протокол про адміністративне правопорушення від 29 травня 2017 року , в якому зафіксовано те, що прибудова до нежитлової будівлі комплексно-приймального пункту за адресою: АДРЕСА_1, експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України ''Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, за що передбачена відповідальність за ч.12 ст. 96 КУпАП.

В подальшому, 09 червня 2017 року на підставі акту перевірки від 29.05.2017, протоколу від 29.05.2017 відповідачем винесено постанову № 180-П по справі про адміністративне правопорушення, якою установлено порушення ОСОБА_2 вимог ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у сумі 8500 грн.

Зазначена постанова була оскаржена ОСОБА_2 у судовому порядку та постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 05.07.2017 р. по справі № 612/366/17 - скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч.12 ст.96 КУпАП - закрито, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, на підставі Акта перевірки № 180-А від 29.05.2017 р. відповідачем було складено 29.05.2017 р. Припис № 180-Пр про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм , державних стандартів та правил, яким викладено вимогу усунути порушення шляхом зупинення експлуатації об'єкта не введеного в експлуатацію в установленому законодавством порядку; усунути порушення шляхом введення в експлуатацію нежитлової будівлі комплексно-приймального пункту, шляхом заповнення та подання декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, що передбачено формою, наведеною у додатку № 5 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011року №461 в термін до 29.08.2017р.

Позивач від підписання та отримання припису відмовилась та звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено правові та організаційні основи містобудівної діяльності, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом здійснення державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, розташованих в межах та за межами населених пунктів, на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, зазначених у пункті 7 частини першої цієї статті.

За змістом частини 1 статті 41 зазначеного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (надалі Порядок, в редакції, чинній на момент проведення перевірки відносно позивача).

Пунктом 5 Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно зі п. 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Суд зазначає, що ключовим та основним моментом спірних правовідносин в частині оскарження дій відповідача є встановлення обставин, які стали підставою проведення перевірки позивача, в контексті з вимогами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.

Другорядними аспектами спору в зазначеній частині є встановлення обставин, чи було дотримано відповідачем у ході проведення перевірки вимоги зазначених нормативних актів у сукупності з приписами ч.3 ст.2 КАС України, згідно яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

По суті основної ознаки спору, судом встановлено наступне.

Так, відповідно Акту перевірки, таку було проведено на підставі звернення СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУПН в Харківській області № 1739/119-70/24-2017 від 20.04.2017.

В силу положень п. 7 абз. 6 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Представник відповідача у судовому засіданні наголошував, що зазначене звернення є за своєю правовою суттю вимогою правоохоронних органів про проведення перевірки.

У свою чергу, представник позивача акцентував увагу суду, що згадане вище звернення не є законною підставою для проведення позапланових перевірок відповідачем, оскільки таке не є вимогою правоохоронних органів про проведення перевірки в розумінні п. 7 абз. 6 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Суд погоджується з позицією позовної сторони у вказаному та вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 1, 3, 7 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Законом України № 1697-VІІ від 14.10.2014 виключено пункт 4 частини другої статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно якого, слідчий уповноважений був призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий уповноважений витребувати вже наявні акти перевірок.

Отже, звернення СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУПН в Харківській області № 1739/119-70/24-2017 від 20.04.2017 не є в розумінні п. 7 Порядку зверненням фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства вимогою правоохоронного органу про проведення перевірки, оскільки вимога, на відміну від звернення, яка є обов'язковою до виконання та раніше викладалась у формі постанови, наразі не передбачена кримінальним процесуальним законом, правоохоронні органи мають повноваження вимагати лише акти вже проведених перевірок, а не ініціювати їх.

Крім того, суд зазначає, що кримінальне провадження № 0000035 від 15.07.2017р., за наявності котрого й було звернення СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУПН в Харківській області, на підставі якого було проведено перевірку, внесене до ЄРДР не у відношенні позивача, або за заявою особи по факту перевірки законності будівництва та експлуатації нежитлових будівель (споруд), розташованих за адресою: АДРЕСА_1, а за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за повідомленням громадянки ОСОБА_4., що громадянка ОСОБА_3. перебуваючи за кермом транспортного засобу, збила її сестру ОСОБА_5.

У свою чергу, будівлі (споруди), розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в рамках згаданого кримінального провадження лише фігурують як адреса місця роботи ОСОБА_3., яка стверджувала, що у часовому проміжку, коли за повідомленням громадянки ОСОБА_4. вона скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, вчинити такий не могла, оскільки перебувала на своєму робочому місці за вказаною адресою.

Отже, у спірних правовідносинах відсутні передбачені законодавством підстави для проведення перевірки.

По суті другорядних ознак спору, судом встановлено наступне.

Відповідно Акту перевірки перевірку було проведено на підставі направлення № 150-Н від 12.05.2017 року. Згідно з вказаним направленням строк дії направлення складає з 15.05.2017 по 19.05.2017.

Позивач стверджував, що у період, зазначений у направленні № 150-Н від 12.05.2017 року з 15.05.2017 по 19.05.2017 перевірка проведена не була, рішення про продовження строків перевірки з наведенням вмотивованих підстав не приймалось. Натомість акт перевірки складаний 29.05.2017, тобто за спливом 10 днів з дня закінчення строку перевірки. Крім того, представник позивача у судовому засіданні наголошував, що позивач не була повідомлена уповноваженим органом про проведення позапланової перевірки до її початку.

У свою чергу, відповідач зазначав що дотримався строків проведення перевірки і провів перевірку у строки вказані в направленні. При цьому Акт перевірки складаний не в останній день, а зі спливом часу, оскільки Порядком не передбачено строків складання Акту перевірки. Направлення повідомлення про проведення перевірки вимогами Порядку не передбачено.

З цього приводу суд зазначає , що відповідно до абз. 10 п. 7 Порядку строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

За п. 16. Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

В силу абз. 11 п. 7 Порядку під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

За п. 9 Порядку Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

З огляду на зазначене, суб'єкт містобудування повинен бути повідомлений уповноваженим органом про проведення позапланової перевірки до її початку.

Вимогами Порядку (п. 18) в редакції чинній на момент проведення перевірки прямо не було передбачено строків для складання Акту перевірки.

У свою чергу, відсутність прямої вказівки в Порядку на строки складання акту не свідчить про право контролюючих органів складати відповідний акт в будь-який строк, оскільки порушується принцип правової визначеності. Такий акт має бути складений в останній день перевірки.

Зазначене вбачається з наступного.

Відповідно до п. 16, 18 Порядку в редакції, що діяла на момент проведення перевірки, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Підпис суб'єкта містобудування на Акті перевірки забезпечується вимогами п. 9 Порядку, відповідно якого державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Виклик суб'єктом містобудування після проведення перевірки для підписання акту, чи виїзд контролюючого органу до суб'єкта містобудування для зазначеного приписами Порядку не передбачено.

Вочевидь зрозуміло, що Акт перевірки має бути складений та підписаний в останній день перевірки.

Зазначені положення знайшли своє відображення в подальшій редакції п. 18 Порядку.

Згідно пункту 18 Порядку в редакції Постанови КМ № 407 від 07.06.2017 акт перевірки підписується в останній день перевірки.

Отже, враховуючи, що акт перевірки було складено та підписано 29.05.2017 р., натомість перевірка мала бути проведена з 15.05.2017 р. по 19.05.2017р., беручи до уваги, що у судовому засіданні відповідачем жодним чином не було спростовано того факту, що позивач не була повідомлена про перевірку, у даному аспекті суд погоджується з позицією позивача, що що у період, зазначений у направленні № 150-Н від 12.05.2017 року з 15.05.2017 по 19.05.2017 перевірка проведена не була, рішення про продовження строків перевірки з наведенням вмотивованих підстав не приймалось. Доказів протилежного суду надано не було.

Таким чином, відповідачем було порушено вимоги Порядку щодо проведення перевірки поза межами встановлених строків на її проведення, а також, в частині неповідомлення позивача про проведення перевірки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії з проведення 29 травня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за наслідком якої складено Акт №180-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.05.2017 р. були вчинені в порушення вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.

Отже, позов у цій частині є таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про оскарження припису від 29 травня 2017 року №180-Пр, суд зазначає наступне.

Відповідно припису установлено порушення Трощин Т.І. вимог ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 внаслідок експлуатації прибудови до нежитлової будівлі комплексно-приймального пункту за адресою: АДРЕСА_1 без прийняття в експлуатацію.

Відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 27.12.2010 р. по справі № 2-1807/10 було визнано за ОСОБА_2 право власності на самовільно прибудовані приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача зазначав, що на момент будівництва у 2010 році була відсутня норма законодавства, яка б зобов'язувала ввести об'єкт в експлуатацію, внаслідок порушення якої була б передбачена відповідальність за її невиконання.

Водночас, відповідач посилався на ст. 30-1 Закону України "Про планування і забудову території" в редакції від 02.10.2010, відповідно якої експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

У цьому контексті суд зазначає, що статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей Закон не містить темпоральних (часових) застережень, зокрема про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення.

Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання.

Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі № 21-433а13.

Отже, суд погоджується з позицією позивача у контексті відсутності на момент будівництва у 2010 році законодавчої норми, яка б зобов'язувала ввести об'єкт в експлуатацію, внаслідок порушення якої була б передбачена відповідальність за її невиконання, оскільки Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 07.02.2011 № 3038-VI набрав чинності 12.03.2011, Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, набрав чинності 30.04.2011., тобто після завершення будівельних робіт та після початку його експлуатації у 2010 році.

У свою чергу, суд зазначає, що Закон України "Про планування і забудову території", на який посилався відповідач, не містив припису щодо відповідальності за таку експлуатацію.

Отже, позиція відповідача у даному контексті йде в розріз з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 04 березня 2014 року у справі № 21-433а13, які, в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими.

Щодо вимоги припису про зупинення використання об'єкту, суд зазначає наступне.

Позивач вважав, що заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника Інспекції, водночас, зауважував, що чинним законодавством не передбачено заборону експлуатації об'єкта шляхом винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Оскільки відповідне вмотивоване письмове рішення відсутнє, припис в цій частині, на думку позивача є незаконним.

У свою чергу, відповідач вважав законною вимогу припису про зупинення експлуатації об'єкту до введення в експлуатацію в силу ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції від 12.05.2017 р.

У даному аспекті суд зазначає, що, відповідно до пп. 10 п.11 Порядку посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

У той же час, згідно даної норми, на яку посилався відповідач, а саме: пп.3 та 9 ч.3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію;

Таким чином, законодавець розрізняє припис та вмотивоване письмове рішення про заборону експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 25 травня 2017 р. по справі № 804/2421/16 п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Тоді як окремо у п. 9 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію. Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що факт складення припису посадовою особою відповідача не може ототожнюватись із вмотивованим письмовим рішенням такої посадової особи щодо заборони експлуатації об'єкта будівництва, як це передбачено викладеними положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

В ході розгляду справи відповідачем не надано доказів наявності вмотивованого письмового рішення про заборону позивачеві експлуатації об'єкту, що є порушенням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.

Отже, спірний припис є незаконним та має бути скасований з огляду на його прийняття на підставі незаконно проведеної перевірки, складаний з порушенням принципу дії закону в часі, в частині зупинення експлуатації об'єктів поза передбаченим порядком.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними дій та припису - задовольнити.

Визнати протиправними дії з проведення 29 травня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил ОСОБА_2 щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за наслідком якої складено Акт №180-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.05.2017 р.

Скасувати припис від 29 травня 2017 року №180-Пр, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, винесений головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківський області Бачек І.А., з метою усунення порушення чинного законодавства, виявлених під час перевірки 29 травня 2017 року дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 , щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11 серпня 2017 р.

Суддя Заічко О.В.