Справа № 554/559/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 р. Справа № 554/559/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 03.04.2017р. по справі № 554/559/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.01.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач-1), Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідача-2), в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача-1 у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850;

зобов'язати відповідача-1 розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності;

зобов'язати відповідача-1 призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.04.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області Національної поліції України щодо не направлення матеріалів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Відповідачами, не погодившись з судовим рішенням, подано апеляційні скарги, в яких просять суд скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх апеляційних скарг посилаються на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг постанову суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач, відповідно до свідоцтва про хворобу №152-С від 30.06.2016 року військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області», з листопада 1997 року по червень 1999 року перебував на службі в Збройних силах, з серпня 2000 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та з листопада 2015 року продовжив службу в Національній поліції України.

За результатами медичного огляду, у позивача виявлені захворювання пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно з довідкою серії АГ №0005113 від 15.09.2016 року ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 %.

З довідки МСЕК серії АВ №0554411 вбачається, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.

29.09.2016 року позивач звернувся до відповідача-1 із заявою та відповідними додатками на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням інвалідності.

Відповідачем-1 надана відповідь від 04.11.2016 року за № 29/Б-191, відповідно до якої позивачу було відмовлено.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем-1 допущено бездіяльність щодо порядку розгляду заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, та зазначив про необхідність зобов'язати відповідача направити до МВС України висновок з відповідними документами для вирішення питання про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до пп. 2 п. 2 вказаного Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп. 2 п. 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 року грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію", яким врегульовано, в тому числі питання виплати одноразової грошової допомоги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015 року. З прийняттям зазначеного Закону втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Згідно пункту 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно зі ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

У відповідності до ч. 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції Закону на момент звернення позивача із заявою) визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до пп. "б" п. 4 ч.1 ст.99 Закону України "Про Національну поліцію", розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року зареєстрований Міністерством юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, позивач оглянутий вперше 12.09.2016 року та йому присвоєно 2 група інвалідності з 23.08.2016 року, у зв'язку з проходженням військової служби (а. с. 10).

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 00051133, позивач втратив 70 % професійної працездатності у зв'язку з проходженням служби в ОВС 9 (а.с. 11).

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 23.08.2016 року, останнім місцем служби останнього було Головне управління Національної поліції в Полтавській області, з заявою до якого, про отримання одноразової грошової допомоги, позивач й звернувся.

Відповідно до розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №4).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 мають право виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС. При цьому, порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейськими передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком № 4. Таким чином, відповідно, особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися згідно положень Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанці про те, що одноразова грошова допомога позивачеві повинна виплачуватися в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, є помилковим.

Матеріали справи свідчать, що у листі від 04.11.2016 року №29/Б-191, відповідач-1 зазначає, що статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" не визначено випадків, за яких призначається одноразова грошового допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на даний час триває процес внесення змін до ст.97 вказаного Закону. Враховуючи, що втрата працездатності позивача пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги буде проводитись після внесення змін до ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у державному бюджету на зазначені цілі для Національної поліції України. Питання позивача буде розглянуто комісією Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області після надходження відповідного нормативного документа.

Колегія суддів вважає дані дії відповідача-1 необгрунтованими, з огляду на таке.

Наказом МВС України № 916 від 12.09.2016 року, який набрав чинності з 07.10.2016 року, внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (наказ МВС №4), пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4 такого змісту: «пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

У відповідності до п.1 розділу ІV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач-1 протиправно не виконав вимоги Закону щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги за заявою позивача від 29.09.2016 року.

Рішення про відмову або задоволення заяви позивача щодо призначення й виплати одноразової грошової допомоги Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області не приймалось.

В остаточному рішенні у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), № 23759/03 та № 37943/06 від 14 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини звертав увагу, що скарги заявника на незаконність застосування у правовідносинах інструкції, яка є підзаконним актом, і незастосування декрету Кабінету Міністрів, який мав силу закону, не були задоволені національними судами, та зазначав про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд дійшов такого висновку у зв'язку з тим, що по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, таким чином, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У відповідності до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 4 діяльність Національної поліції у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Предметом спору є саме невирішення питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, рішення за результатами розгляду заяви відповідачем-1 не приймалось.

За наведених у справі обставин, колегія суддів вважає, що поновлення порушеного права позивача слід здійснити шляхом зобов'язання відповідача-1 розглянути питання про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 за заявою від 29.09.2016 року.

Позивачем не були заявлені такі позовні вимоги, проте колегія суддів вказує на застосування ч. 2 ст. 11 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що дії відповідача-1 не відповідають зазначеним вище критеріям, тому підлягають визнанню протиправними, а позові вимоги - задоволенню.

Судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, а саме ст. ст. 97, 99 Закону України "Про Національну поліцію", та "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4, тому колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, та скасування судового рішення.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Згідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову суду, та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційні скарги відповідачів - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 03.04.2017р. по справі № 554/559/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції України в Полтавській області щодо невирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за заявою від 29.09.2016 року про проведення виплати одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до "Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського", затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4, за заявою ОСОБА_1 від 29.09.2016 року про проведення виплати одноразової грошової допомоги.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 11.08.2007 р.