Справа № 808/1341/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року о/об 11 год. 10 хв.Справа № 808/1341/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області) в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.43), просить суд: 1) визнати рішення відповідача №Ш-7731-1789/6-17 від 13.03.2017 про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 31,2231га, яка знаходиться за межами населеного пункту Коханівської сільської ради Токмацького району незаконним; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області затвердити поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 31,2231га, яка знаходиться за межами населеного пункту Коханівської сільської ради Токмацького району після усунення недоліків від 21.09.2016.

У позові (а.с.4-9, 43) позивачем зазначено, що у квітні 2015 року на адресу Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, позивачем направлено Клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі в оренду, що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району. Після задоволення Клопотання позивачем замовлено проект землеустрою та направлено його до Головного управління Держземагентства (Держгеокадастру) у Запорізькій області для затвердження. Тривалий час жодної інформації про затвердження проекту землеустрою чи про відмову в його затвердженні не надходило. Посадовими особами ГУ Держземагентства у Запорізькій області не забезпечено своєчасного затвердження проекту землеустрою, який згідно норм Земельного кодексу України мав бути затвердженим в двотижневий строк, що призвело до порушення прав позивача і він звернувся до суду. Запорізьким окружним адміністративним судом 15.02.2016 винесено постанову у справі №808/8499/15, якою визнано бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язано розглянути клопотання про затвердження поданого позивачем проекту землеустрою. 12.08.2016 позивачем отримано відповідь ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про неможливість затвердження проекту землеустрою через недоліки проекту. Було зазначено наступні недоліки: акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не відповідає вимогам "Інструкції щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 16.06.2010 за №391/17686; кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам додатку 11 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012; матеріали геодезичних вишукувань не відповідають Інструкції топографічного знімання у масштабах 1:5000; 1:2000; 1:1000; 1:500 (ГКНТА-2.0-02-98), яка затверджена наказом Головного управління геодезії, картографії кадастру при Кабінеті Міністрів України №56 від 09.04.1998; в порушення вимог п.75 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету Міністрів України №1051, наявні документи, в яких відсутні позначки кадастрового реєстратора про внесення інформації в Державний земельний кадастр; довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями не містить реєстраційний номер та дату реєстрації; графічні матеріали не відповідають вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій". Після отримання вказаної відповіді позивач звернувся до інженера-землевпорядника ОСОБА_3, який розробив проект землеустрою, ним було усунено недоліки вказані відповідачем та позивачем повторно направлено проект на затвердження. 27.03.2017 позивач отримав відповідь ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про неможливість затвердження проекту землеустрою через недоліки проекту. Було зазначено наступні недоліки: акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не відповідає вимогам, в тому числі п.3.4 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої 18.05.2010 наказом Держкомзему №376, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 16.06.2010 за №391/17686. Але цей недолік було усунуто минулого разу у надісланому відповідачу проекті. Крім того, якщо відповідач вважає, що необхідно все ж таки внести зміни до проекту, він мав вказати конкретніше, що саме не відповідає згаданим вимогам. Також позивач зазначає, що вказаний недолік не є підставою для відмови в затвердженні проекту. Наступним недоліком проекту на думку відповідача є те, що перелік обмежень не доповнено інформацією відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, але минулого разу відповідач це недоліком не вважав. Крім того, відповідач вказує, що кадастровий план не в повній мірі відповідає ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», але яким чином він не відповідає згаданій статті не вказує, тому зрозуміти цю вимогу та усунути недоліки не можливо. Також відповідачем зазначається, що витяг з Державного земельного кадастру, долучений до заяви не містить відомостей про місце розташування земельної ділянки, що на думку відповідача є також недоліком, який перешкоджає затвердженню проекту землеустрою, але позивач зауважує, що даний документ виданий Держгеокадастром, тому ніхто крім відповідача виправити цей недолік змоги не має. Також відповідач у своєму листі вказує, що пунктом 3 Висновку про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 №31-28-0.4-2542/2-15 визначено розробником землевпорядної документації ОСОБА_1 - Приватне підприємство «Інфотера», тоді як на розгляд подано проект землеустрою, розробником якого є ФОП ОСОБА_3 Висновок про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 №31-28-0.4-2542/2-15 видавався начальником Токмацького відділу Держземагенства (в теперішній час Держгеокадастру), в якому помилково розробником проекту вказано ПП «Інфотера», проект замовлявся позивачем у ФОП ОСОБА_3, який його і розробив. Рішення відповідача про відмову в затвердженні поданого позивачем проекту землеустрою є незаконним, оскільки зазначені недоліки в листі від 13.03.2017 №Ш-7731-1789/6-17 не є перешкодою в затвердженні проекту землеустрою. Позивач наполягає на тому, що поданий ним проект землеустрою містить усі необхідні складові передбачені ст.50 Закону України "Про землеустрій".

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.22-27), в яких зазначено, що 03.08.2016 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2016 по справі №808/8499/15 розглянуло документи ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту Коханівської сільської ради Токмацького району. За результатами розгляду ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки останній не відповідав вимогам і нормам законодавства України, а саме: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає вимогам, в тому числі, п.3.4 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками"; кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам додатку 11 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012; матеріали геодезичних вишукувань не відповідають Інструкції топографічного знімання у масштабах 1:5000; 1:2000; 1:1000; 1:500 (ГКНТА-2.02-98), яка затверджена наказом Головного управління геодезії, картографії, кадастру при Кабінеті Міністрів України №56 від 09.04.1998; в порушення вимог п.75 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 наявні документи, в яких відсутні позначки кадастрового реєстратора внесення інформації в Державний земельний кадастр; довідка з Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами угідь не містить реєстраційний номер та дату реєстрації. Графічні матеріали не відповідають вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій". 13.03.2017 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 (вх.№Ш-7731/0/5-16 від 21.09.2016) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 31,2231га для ведення фермерського господарства на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. За результатами розгляду ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви, оскільки наданий проект землеустрою не відповідав вимогам і нормам законодавства України, а саме: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає вимогам, в тому числі, п.3.4 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками"; перелік обмежень не доповнений інформацією відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051; кадастровий план не в повній мірі відповідає ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр"; витяг з Державного земельного кадастру, долучений до заяви, не містить відомостей про місце розташування земельної ділянки; пунктом 3 Висновку про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 №31-28-0.4-2542/2-15 визначено розробником землевпорядної документації ОСОБА_1 - Приватне підприємство "Інфотера", тоді як на розгляд подано проект землеустрою, розробником якого є ФОП ОСОБА_3 Позивач посилається на ту обставину, що відмова ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, відображена у листі від 13.03.2017 (вих.№Ш-7731/0/5-16 від 21.09.2016) є незаконною, обґрунтовуючи це тим, що громадянином ОСОБА_1 дотримано всі вимоги законодавства, зокрема вимоги ст.50 Закону України "Про землеустрій". Відповідач наполягає на тому, що як у листі-відмові від 03.08.2016, так і у листі-відмові від 13.03.2017 міститься посилання на невідповідність акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання вимогам п.3.4 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками". У матеріалах справи знаходиться кадастровий план земельної ділянки, де чітко вбачається, що мінімальна відстань між деякими межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки значно перевищує встановлені законодавством 200 метрів. Вже вказаний факт свідчить про те, що недоліки попереднього проекту не були виправлені належним чином. Наступною підставою для відмови у листі від 13.03.2017 стало посилання на те, що перелік обмежень не доповнений інформацією відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. Відповідач зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України №1058 від 23.11.2016 Додаток 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 був доповнений п.10 під назвою "Території та об'єкти природно-заповідного фонду". На момент подачі клопотання ОСОБА_1 від 21.09.2016 (№Ш-7731/0/5-16) вказаного вище нововведення не було. Але, розглядаючи клопотання, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області керувалося чинним законодавством та всіма доповненнями до нього, зважаючи на що і визначено такий недолік у проекті землеустрою. Також, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області посилалося у листі-відмові від 03.08.2016 на той факт, що кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам додатку 11 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012. В той же час, у кадастровому плані земельної ділянки, поданому на затвердження громадянином ОСОБА_1 міститься таблиця "Координати поворотних точок меж земельної ділянки", де графа, яка, відповідно до вищевказаного нормативно-правового акту має називатися "Відстань (метрів), називається дослівно "Довжина (м)". Відповідно до загальнонаукового розуміння, оскільки законодавче визначення відсутнє, відстань - це ступінь віддаленості двох об'єктів один від одного. Не було враховано при створенні кадастрового плану і наступні таблиці додатку 11 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012. Вказана обставина не була виправлена і у повторно поданому проекті землеустрою. Щоб звернути увагу на цей факт, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області вказану підставу відмови сформулювало наступним чином: кадастровий план не в повній мірі відповідає ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", де чітко міститься перелік того, що має бути відображено на кадастровому плані. Межі земельних угідь, вид угідь не вказано і у повторно поданому проекті землеустрою. Наступні дві обставини відмови (витяг з Державного земельного кадастру, долучений до заяви, не містить відомостей про місце розташування земельної ділянки; пунктом 3 Висновку про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 №31-28-0.4-2542/2-15 визначено розробником землевпорядної документації ОСОБА_1 - Приватне підприємство "Інфотера", тоді як на розгляд подано проект землеустрою, розробником якого є ФОП ОСОБА_3.) також свідчать про невідповідність вимогам законодавчих актів проекту землеустрою, поданого громадянином ОСОБА_1 на затвердження. Відповідно до п.13 "Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області", затвердженого 17.11.2016 наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області "розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначенному чинним законодавством, на території Запорізької області". Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. З наведеного вище вбачається, що відповідний центральний орган виконавчої влади, а саме, Головне управління, в межах його повноважень є розпорядником земельної ділянки, щодо якої виникли спірні правовідносини. Суд не може своїми рішеннями здійснювати встановлені на законодавчому рівні функції та завдання компетентного органу під час здійснення ним владних, управлінських повноважень. Абзацом 3 п.10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 передбачено, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Відповідачем до суду надано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вих.№Ш-7731-1789/6-17 від 13.03.2017) на адресу позивача, в якій, зазначено наступне: "… Розглянувши Вашу заяву (№Ш-7731/0/5-16 від 21.09.2016) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду пл.31,2231га для ведення фермерського господарства на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області (НОМЕР_1), повідомляємо наступне. Представлений Вами на затвердження проект землеустрою не відповідає вимогам і нормам чинного законодавства. Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не відповідає вимогам, в тому числі, п.3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, що зареєстровано в Мінюсті 16.06.2010 за №391/17686. Перелік обмежень доповнити інформацією відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051. Кадастровий план не в повній мірі відповідає ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр". Витяг з Державного земельного кадастру, долучений до заяви, не містить відомостей про місце розташування земельної ділянки. Пунктом 3 Висновку про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 №31-28-0.4-2542/2-15 визначено розробником землевпорядної документації гр.ОСОБА_1 - Приватне підприємство "Інфотера", тоді як на розгляд подано проект землеустрою, розробником якого є ФОП ОСОБА_3 Зважаючи на вище зазначене, Головне управління не вбачає підстав для задоволення Вашої заяви …" (а.с.16, 41).

Досліджений судом Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, долучений ОСОБА_1 до заяви, дійсно, не містить відомостей про місце розташування земельної ділянки (адміністративно-територіальної одиниці). Орган, який зареєстрував земельну ділянку - Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області (а.с.44-49).

Позивач не оскаржував дії Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області з внесення неповних даних до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1. Протилежного учасниками адміністративного процесу не доведено.

Судом досліджений Кадастровий план земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1. Мінімальна відстань між деякими межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки значно перевищує встановлені законодавством 200 метрів (а.с.46-48, 54).

Вказана обставина підтверджується і Кадастровим планом земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, розробленим ФОП ОСОБА_3, та Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання, Списком межових знаків, переданих на зберігання в якому є абрис та опис місцезнаходження межового знаку (а.с.54-64).

Як в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, так і у Списку межових знаків, переданих на зберігання наявний підпис ОСОБА_1 про прийняття цих межових знаків на зберігання. Тому, ОСОБА_1 усвідомлював значення кожного з цих межових знаків і їх місце встановлення.

У наданих до суду Висновках про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (вих.№31-28-0.4-2542/2-15 від 20.05.2015), оформлених Начальником Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області ОСОБА_5, у пункті 3 визначено: в одному примірнику розробником землевпорядної документації - Приватне підприємство "Інфотера", а в іншому - ФОП ОСОБА_3 (а.с.65-66).

Дослідженням землевпорядної документації розробленої ФОП ОСОБА_3 з'ясовано, що у Переліку обмежень у використанні земельної ділянки відсутнє обмеження встановлене позицією 10 Додатку 6 до "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету Міністрів України №1051 - "Території та об'єкти природно-заповідного фонду" (а.с.50).

Позов не підлягає задоволенню враховуючи викладене вище та через наступне.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч.17 ст.186 Земельного кодексу України).

Як зазначено у п.3.4 "Інструкції щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками", затвердженої 18.05.2010 наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (надалі - "Інструкція щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками"), межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м.

З Кадастрового плану земельної ділянки, долученого до матеріалів справі, вбачається, що мінімальна відстань між деякими межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки значно перевищує встановлені нормою права 200 метрів.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Враховуючи наведене, суд погоджується з думкою відповідача викладеною у відповіді за вих.№Ш-7731-1789/6-17 від 13.03.2017, що Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 24.04.2015 не відповідає вимогам п.3.4 "Інструкції щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення межовими знаками".

Як зазначено у п.1 "Порядку ведення Державного земельного кадастру", затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету Міністрів України №1051 (надалі - "Порядок ведення Державного земельного кадастру"), цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до "Змін, що вносяться до Порядку ведення Державного земельного кадастру", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 за №1058, Додаток 6 "Перелік обмежень щодо використання земельних ділянок" до "Порядку ведення Державного земельного кадастру" рядом позицій, у тому числі й позицією 10 "Території та об'єкти природно-заповідного фонду".

Суд погоджується з думкою відповідача, що на момент вирішення 13.03.2017 заяви позивача №Ш-7731/0/5-16 від 21.09.2016 відповідач повинен був керуватись чинним законодавством.

У зв'язку з цим, "Перелік обмежень у використанні земельної ділянки" від 05.05.2015 за №64 (а.с.50) повинен був бути доповнений інформацією щодо наявності/відсутності обмежень у використанні земельної ділянки стосовно позиції 10 "Території та об'єкти природно-заповідного фонду".

Згідно з ч.1 ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

У Додатку 11 "Координати поворотних точок меж земельної ділянки" до "Порядку ведення Державного земельного кадастру" зазначено, зокрема, наступне: "… Номер точки. Назва точки. Відстань (метрів). Координати (м) Х Y …".

Водночас, у Кадастровому плані земельної ділянки, поданому на затвердження (а.с.54), зазначено наступне: "Координати поворотних точок меж земельної ділянки: Номер точки. Назва точки. Довжина (м). Координати (м) Х Y".

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача про не дотримання встановленої нормою права форми таблиці "Координати поворотних точок меж земельної ділянки" у Кадастровому плані земельної ділянки, поданому на затвердження (а.с.54).

Звідси, Кадастровий план земельної ділянки, поданий на затвердження (а.с.54), не відповідає Додатку 11 "Координати поворотних точок меж земельної ділянки" до "Порядку ведення Державного земельного кадастру", ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до пп.4 п.171 "Порядку ведення Державного земельного кадастру" витяг з Державного земельного кадастру надається про: земельну ділянку за формою згідно з додатком 47.

Згідно з Додатком 47 до "Порядку ведення Державного земельного кадастру" форма "Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку" містить графу, яка підлягає заповненню: "Місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця)".

Позивачем не доведено у суді, що ним було подано до відповідача з іншими документами Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в якому було б зазначено місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) земельної ділянки.

Як зазначено у ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

У ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Позивач не надав до суду доказів того, що у п.3 Висновку про погодження проекту землеустрою від 20.05.2015 за №31-28-0.4-2542/2-15 помилково визначено розробником землевпорядної документації ОСОБА_1 - Приватне підприємство "Інфотера".

З урахуванням зазначеного, знайшли своє підтвердження недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, зазначені ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області у відповіді за вих.№Ш-7731-1789/6-17 від 13.03.2017.

Термін "дискреційне повноваження" відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-3063а16 висловило правову позицію про те, що: "… суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС …".

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що ухвалення постанови про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту можливо за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище викладеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

На підставі викладеного, ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанову у повному обсязі виготовлено 09.08.2017.

Суддя О.О. Прасов