Справа № 803/865/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року Справа № 803/865/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

за участю представника відповідача Мельничука М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася з позовом до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Володимир-Волинська ОДПІ, відповідач) про зобов'язання провести нарахування та виплату недонарахованої індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року у розмірі 5537,87 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 року по 31.05.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, Володимир-Волинською ОДПІ у повному обсязі не нараховувалась та не виплачувалась індексація заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року, тому позивачем недоотримано 5537,87 грн. Крім того, з позивачем несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні, розрахункові кошти перераховані на картковий рахунок в установі Приватбанку лише 31.05.2017 року замість 15.05.2017 року.

Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі.

У письмових запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що у розрахунку суми індексації, що є додатком до позову, нарахування індексації проведено як за повні місяці роботи, при цьому, не враховано фактично відпрацьовані дні та дні, в які позивач перебував у відпустці, лікарняному, що вплинуло на розмір індексації, яка нараховується лише за фактично відпрацьований час. Крім того, вважає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у зв'язку із порушенням строків її виплати, тобто, вже нарахованої, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 04.04.1994 року була призначена на посаду старшого податкового ревізора-інспектора управління аудиту ДПІ по м. Володимир-Волинському. З дати призначення на посаду позивач працювала на різних посадах у ДПІ по м. Володимир-Волинському, яка неодноразово реорганізовувалось, та 15.05.2017 року звільнена з посади головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Володимир-Волинської ОДПІ у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників. Дані обставини підтверджуються копіями трудової книжки НОМЕР_1 та наказу Володимир-Волинської ОДПІ від 15.05.2017 року № 60-о (а.с. 9-13, 26).

15.05.2017 року позивач звернулася із листом до Володимир-Волинської ОДПІ про нарахування та виплату їй ненарахованої суми індексації за період з 01.01.2008 року по 31.12.2011 року у розмірі 5537,87 грн. (а.с. 20-21).

Листом від 12.06.2017 року № 277/03-16-05 відповідач повідомив, що Володимир-Волинська ОДПІ фінансується з державного бюджету згідно затверджених кошторисів. Кошторисні призначення передбачають фінансування витрат щодо нарахування заробітної плати за 2017 рік. У зв'язку з проведенням реорганізації шляхом скорочення чисельності та численними втратами на заходи щодо скорочення працівників у 2017 році Володимир-Волинська ОДПІ не має можливості оплатити додаткові витрати з оплати праці понад видатки 2017 року (а.с. 22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п.п. 2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, які згідно із статтею 19 цього ж Закону є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з нормами статей 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні від 15.10.2013 року № 9рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників обчислюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), згідно з пунктом 1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Основним нормативним документом, який регулює умови оплати праці Володимир-Волинської ОДПІ є постанова Кабінету Міністру України 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Відповідно до зазначеного нормативного документу останнє підвищення посадових окладів працівників відбулось у лютому 2008 року, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати працівників, які працюють в установі з лютого 2008 року і в яких не зростали доходи на суму, що перевищує розмір індексації, є лютий 2008 року.

Як вбачається розрахункових листів за 2008 - 2011 роки, індексація заробітної плати Володимир-Волинською ОДПІ проводилась з порушенням п.5 Порядку № 1078, а саме: при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалося базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого позивачу безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів.

У період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року позивачу Володимир-Волинською ОДПІ проводились виплати, які носили стимулюючий характер, з одночасним не нарахуванням і виплатою індексації, яка носить обов'язковий характер, що суперечить вимогам статей 22, 33 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт не нарахування та не виплати ОСОБА_2 суми індексації заробітної плати у період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року. Доказів на спростування невиплати суми індексації відповідачем суду не надано.

Отже, виходячи з наданих статтею 162 КАС України повноважень в частині обрання способу захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року.

Крім того, згідно із абзацом восьмим пункту 5 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Враховуючи те, що Володимир-Волинською ОДПІ не донараховано позивачу суму індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року, відтак позовна вимога про нарахування та виплату суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 28.02.2011 року також підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 року по 31.05.2017 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З наведених норм випливає, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до розрахункового листа за травень 2017 року ОСОБА_2 при звільненні підлягала до виплати заробітна плата в розмірі 8157,47 грн. (а.с.27).

Як вбачається із виписки по банківському рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачу заробітна плата у розмірі 8157,47 грн. виплачена лише 31.05.2017 року (а.с. 28).

Таким чином, оскільки Володимир-Волинською ОДПІ проведено розрахунок з ОСОБА_2 з порушенням строків, визначених статтею 116 КЗпП України, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов'язання провести нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 року по 31.05.2017 року є обґрунтованою та також підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник відповідача надав оперативну інформацію про стан фінансування соціальних виплат Володимир-Волинської ОДПІ станом на 01.06.2017 року, з якої вбачається, що у відповідача була наявна заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 291,83 тис. грн., що призвело до порушення термінів розрахунку з ОСОБА_2 при її звільненні. Однак, суд вважає, що дана обставина не спростовує обов'язку відповідача провести розрахунок з працівником у встановлені КЗпП України строки.

Дана позиція підтверджується і практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 27.04.2016 року у справі №6-113цс16 Верховний Суд України зазначив, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01 травня 2008 року по 28 лютого 2011 року.

Зобов'язати Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01 травня 2008 року по 28 лютого 2011 року.

Зобов'язати Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2017 року по 31 травня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 16 серпня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко