Справа № 40087/09/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2010-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12.08.2010 р. справа № 2а- 40087/09/2070 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

при секретарі судового засідання Міхно А.О.,

за участі представників :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача, ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова - ОСОБА_2,

відповідача, ГУДКУ в Харківській області - ОСОБА_3,

представника відповідача, УДК в Дзержинському районі міста Харкова - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи підприємця ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова
проскасування податкового повідомлення -рішення, стягнення заборгованості з ПДВ, -
В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнень) просив скасувати податкове повідомлення рішення відповідача, Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова №/0 від 04.06.2009р., а також стягнути з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за березень 2009р. в сумі 145.433,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач указав, що не згоден з висновками акту від 19.05.2009р. №2663/1600/НОМЕР_1, рішення про зарахування належної йому суми бюджетного відшкодування з ПДВ у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних звітних податкових періодів не приймав. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Дзержинському районі міста Харкова з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач указав, що в деклараціях з ПДВ за 1 квартал 2008р, 4 квартал 2008р, лютий 2009р. ФОП ОСОБА_4 задекларував суми відємного значення з ПДВ в розмірі 53.681,00грн., 255.462,00грн. та 375,00грн. відповідно. В декларації за березень 2009р. ФОП ОСОБА_4 заявив до відшкодування з Державного бюджету України на розрахунковий рахунок в установі банку суму в розмірі 145.433,00грн., яка склалась як відємне значення з ПДВ у 4 кварталі 2008р. у звязку з придбанням у ІП «Ексімпак»флексографічної машини НМ-1206 FP-OD вартістю 1.650.120,00грн. В наступних (по відношенню до періоду виникнення) звітних податкових періодах перелічені суми відємного значення з ПДВ не декларувались ФОП ОСОБА_4 до відшкодування, а включались до рядку 26 декларацій з ПДВ. Вказане означає, що ФОП ОСОБА_4 добровільно прийняв рішення про відмову від отримання бюджетного відшкодування з ПДВ та втратив право на відображення перелічених сум відємного значення як у складі бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок, так і у складі бюджетного відшкодування з ПДВ в рахунок погашення податкових зобовязань наступних звітних податкових періодів. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідач, Головне Управління Державного казначейства України в Харківській області з поданим позовом не погодився, в судовому засіданні представник даного позивача просив суд ухвалити рішення про відмову в позові.

Відповідач, Управління Державного казначейства України в Дзержинському районі міста Харкова з поданим позовом не погодився, в судовому засіданні представник даного позивача просив суд ухвалити рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав та мотивів.

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_4 пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, отримав свідоцтво про державну реєстрацію, набув правового статусу фізичної особи підприємця, знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова.

З 13.05.2009р. по 19.05.2009р. ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова була проведена документальна невиїзна перевірка достовірності заявленої ФОП ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2009р.

Результати перевірки оформлені актом від 19.05.2009р. №2663/1600/НОМЕР_1.

04.06.2009р. з посиланням на даний акт ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 145.433,00грн.

Як зясовано судом, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував відображений в акті від 19.05.2009р. №2663/1600/НОМЕР_1 висновок ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7, п.п.7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України «Про ПДВ», а саме: заявлення до бюджетного відшкодування суми ПДВ, на отримання якої платник втратив право, позаяк в документах обовязкової податкової звітності не декларував цю суму до бюджетного відшкодування в наступному звітному податковому періоді після періоду виникнення відємного значення.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Щодо вимоги про скасування податкового повідомлення рішення.

За матеріалами справи позивач склав і подав до відповідача, ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова податкову декларацію з ПДВ за березень 2009р., в рядку 25.1 якої (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку) зазначив показник 145.433,00грн. В додатку №2 до означеної декларації позивач указав, що заявлена до відшкодування сума ПДВ виникла у 4 кварталі 2008р. і в цьому ж звітному податковому періоді була оплачена постачальникам товарів (робіт, послуг). Згідно з додатком №4 до декларації з ПДВ за березень 2009р. (заява про повернення суми бюджетного відшкодування) позивач виявив намір отримати суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 145.433,00грн. на рахунок в установі банку.

За наслідками проведеної перевірки відповідач, ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова не встановив порушень у формуванні ФОП ОСОБА_4 податкового кредиту з ПДВ, у формуванні даним платником відємного значення з ПДВ, у визначенні ФОП ОСОБА_4 суми податку, оплаченій постачальникам товарів (робіт, послуг). Висновки відповідача, ДПІ про відсутність порушень у формуванні перелічених показників визнаються судом правильними, оскільки підтверджуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду (абз.1 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (абз.3 п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7).

Згідно з п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

За змістом п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 названого закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Отже, з наведених законодавчих приписів випливає, що надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання бюджетного відшкодування є підставою для його одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладання нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.

Оцінюючи зібрані по справі докази за правилами ст.86 КАС України, суд зауважує, що у спірних правовідносинах податковим органом не виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту. Крім того, в ході розгляду справи ДПІ не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, як-от безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, постійне придбання позивачем товару у посередників, контрагенти яких систематично протиправно не сплачували ПДВ до бюджету, або мали ознаки фіктивного підприємництва тощо.

Підпунктом 7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України «Про ПДВ» передбачено, що платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Оглянувши декларації позивача, ФОП ОСОБА_4 по ПДВ за 4 квартал 2008р., за січень 2009р. - березень 2009р., суд відмічає, що в оглянутих деклараціях рядок 25.2 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів) має нульові показники.

В силу п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України «Про ПДВ» платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Оглянувши декларацію ФОП ОСОБА_4 по ПДВ за березень 2009р.. суд відзначає, що в графі 25.1 (сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку) наведений показник «145.433,00грн.».

В заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, яка є додатком №4 до декларації з ПДВ за березень 2009р., також відображено рішення позивача про отримання суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 145.433,00грн. на рахунок в установі банку.

Порушень позивачем визначених Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість (затверджено наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166 із змінами та доповненнями, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.06.2005р. за №702/10982; далі за текстом Порядок) правил складання декларації з ПДВ за березень 2009р. та додатків до неї судом в ході розгляду і вирішення справи не виявлено.

Відтак, відсутні правові підстави для визнання правильним судження відповідача, ДПІ про втрату ФОП ОСОБА_4 у спірних правовідносинах права на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок в установі банку.

Окрім того, при розвязанні спору суд не вбачає правових підстав для залишення поза увагою постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010р. по справі за позовом ФОП ОСОБА_4 до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення.

При винесенні зазначеного судового акту апеляційний адміністративний суд дослідив обставини формування позивачем, ФОП ОСОБА_4 податкового кредиту з ПДВ у 4 кварталі 2008р., в тому числі і за операцією з придбання флексографічної машини НМ-1206 FP-OD і дійшов висновку про відсутність порушень п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ».

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010р. по справі за позовом ФОП ОСОБА_4 до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення повинна бути врахована окружним адміністративним судом при вирішенні цього спору як доказ правомірності формування ФОП ОСОБА_4 податкового кредиту з ПДВ у 4 кварталі 2008р.

З пояснень представника відповідача судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при винесенні спірного рішення відповідач, ДПІ не досліджував обставин оплати ФОП ОСОБА_4 податку на додану вартість постачальникам товарів (робіт, послуг) в попередніх звітних податкових періодах, а також не зясовував обставин використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій субєкта владних повноважень, а правовим мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст.6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач, який є субєктом владних повноважень, не подав до суду фактичних даних, які б доводили юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів винесення спірного рішення.

За таких обставин, позов в частині вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова від 04.06.2009р. №/0 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості з податку на додану вартість.

Відповідно до п.п.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

За матеріалами справи у спірних правовідносинах триває процедура судового оскарження позивачем рішення органу державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 145.433,00грн.

Доказів прийняття судом остаточного рішення в процедурі судового оскарження позивач до Харківського окружного адміністративного суду не подав. Доказів наявності такого рішення та його отримання податковим органом суд самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі не виявив.

Таким чином, у спірних правовідносинах не настала подія, з якою законодавець повязує виникнення у Держави Україна в особі відповідних органів державного управління обовязку здійснити повернення на користь платника надміру сплаченого податку на додану вартість.

Проаналізувавши зміст п.п.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України «Про ПДВ» та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність у позивача порушеного права в частині отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, що в силу ч.1 ст.2 КАС України є підставою для відмови в позові в цій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізична особа підприємець ОСОБА_4 до Державна податкова інспекція у Дзержинського району про скасування податкового повідомлення -рішення, стягнення заборгованості з ПДВ задовольнити частково.

Скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова від 04.06.2009р. №/0.

В решті вимог адміністративний позов - залишити без задоволення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження АДРЕСА_1) витрати по оплаті судового збору (державного мита) в сумі 3 (три) грн. 40коп.

Постанова набирає законної сили згідно з ст..254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст..186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 17.08.2010р.

Суддя Сліденко А.В.