Справа № 317/1182/17
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/53/17
Справа № 317/1182/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

В складі: головуючого - судді Яркіної С.В.

За участю секретаря Ігнатченко Ю.О.,

Позивача ОСОБА_1,

Представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Так, 12.04.2017р. інспектором роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог, передбачених ст. 132-1 КУпАП. За змістом постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив правила перевезення небезпечних вантажів, чим порушив вимоги п. 2.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 вказану постанову вважає незаконною, твердження інспектора про порушення позивачем ПДР підлягають спростуванню, а постанова скасуванню.

В судове засідання з'явився позивач ОСОБА_1, який позов підтримав повністю та просив його задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в постанові вказано, що він порушив п. 22.5 ПДР України, однак за вказаним пунктом він жодної вимоги не порушив, так як балони знаходились в причепі в межах бортів, габарити балонів з причепу не виглядали. Загальна вага двох балонів з вуглекислотою складає приблизно 200 кг, а максимальне навантаження на причіп 350 кг.

Окрім того, позивач вважає, що дія п. 22.5 ПДР на нього взагалі не поширюється, тому як балони із вуглекислотою відповідно до наказу Мінівстерства внутрішніх справ України № 822 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» відносяться до харчових продуктів і не потребують спеціальних заходів забезпечення їх перевезення.

Позивачем також зазначено, що відповідно до постанови, інкриміноване йому правопорушення вчинено за адресою: вул. Інженера Преображенського, 15, а він взагалі не рухався по цій вулиці, а здійснював рух по проспекту Ювілейному. Таким чином, на думку позивача, місце вчинення правопорушення не відповідає дійсності.

Підводячи підсумки, позивач вважає, що постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, тому як пояснення позивача при винесенні постанови інспектором поліції враховані не були, клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання позивача було відхилено, відсутні докази по справі( свідки, показання технічних приладів чи технічних засобів), порушено право на захист.

В судове засідання з'явилась представник відповідача - інспектор 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, яка заперечувала проти задоволення позову з наступних підстав.

12 квітня 2017 року під час виконання ОСОБА_3 посадових обов'язків було зафіксовано як ОСОБА_1 не виконав вимоги знаку 4.10, тобто після цього знаку повернув ліворуч на розворот. За вчинення вказаного правопорушення була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії АР № 593776 від 12.04.2017р. Під час поверхневого огляду автомобіля також було виявлено, що в причепі знаходяться газові балони. Після приїзду слідчо-оперативної групи встановлено, що в балонах знаходиться вуглекислота та на позивача була складена ще одна постанова серії АР №593868 від 12.04.2017р. про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

На думку представника відповідача, оскаржувана постанова винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає. В матеріалах справи наявні докази скоєння цього правопорушення, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача, інспектора Скороходової Ю.А., дослідивши матеріали справи та відеозапис з нагрудних камер, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ст. 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 593868 від 12.04.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачене ст. 133-1 КУпАП. Відповідно до даної постанови 12.04.2017 р. об 16 год. 30 хв. в м. Запоріжжі вул. Інженера Преображенського 15, водій ТЗ порушив правила перевезення небезпечних вантажів, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху.

У вказаній постанові є підпис позивача, копію постанови позивач також на місці складання отримав.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Органи національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, з якого вбачається, що правопорушення дійсно мало місце.

Відповідно до оглянутого в судовому засіданні відеозапису, судом встановлено, що права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були розяснені, балони з вуглекислотою не захищені, нічим не закріплені, та могли рухатися у причепі без перешкод.

Посилання позивача на те, що в балонах міститься вуглекислота, котра є харчовим продуктом( а саме газом, який міститься в харчових продуктах) суд до уваги не приймає, тому як відповідно до Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» дає точно визначення поняттю небезпечного вантажу. Так, небезпечний вантаж це речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Окрім того, посилання позивача на наказ Мінівстерства внутрішніх справ України № 822 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», відповідно до якого вуглооким відноситься до харчових продуктів та не є небезпечною речовиною спростовується самим наказом. Відповідно до вищевказаного наказу №822, а саме розділу 1, п. 1.7. п.п. д) положення правил не поширюється на гази, що містяться в харчових продуктах (за винятком продуктів харчування, віднесених до № ООН 1950) чи напоях.

За ступенем впливу на організм людини двоокис вуглецю відноситься до 4-го класу небезпеки по ДСТУ 12.1.007-76. Відповідно до ДСТУ 4500-1:2008 «Вантажі небезпечні» вуглекислота відноситься до 2-го класу небезпеки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча двоокис вуглецю речовина нетоксична і невибухобезпечна, однак все одно вважається небезпечним вантажем і при її перевезенні мають вживатися всі заходи безпеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України суд зауважує, що відповідач довів правомірність свого рішення як суб'єкт владних повноважень, надав до суду належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП, доведений відповідачем.

Щодо доводів позивача з приводу не забезпечення йому права на правову допомогу суд зазначає, наступне.

У відповідності до приписів ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, ст. 268 КУпАП передбачає, що особа може скористатись правом залучення адвоката або іншого фахівця в галузі права для надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, вказаною нормою права не визначено обов'язку суб'єкта владних повноважень забезпечувати особі права на правову допомогу шляхом перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення для розгляду за місцем проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Як видно з запису події 12.04.2017 р. відповідач усіляко сприяв позивачу в реалізації його процесуальних права, попередньо роз'яснивши ці права, запропонував скористатись правовою допомогою, у тому числі, за необхідності, безоплатною правовою допомогою адвоката. Фактично позивач просив не забезпечити йому право на захист, а перенести розгляд справи за його місцем проживання у зв'язку з відсутністю адвоката.

Отже, доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростовуються відеозаписом.

Посилання позивача на порушення процедури розгляду адміністративного правопорушення суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р. у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р., постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи позивача на те, що місце вчинення правопорушення не встановлено спростовується постановою серії АР №593776 від 12.04.2017 р., в якому зазначено, що правопорушення відбулося саме на перехресті вул. Інженера Преображенського та проспекту Ювілейного, а також рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.05.2017 року, відповідно до якого, у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передб. Ч 1 ст. 122 КУпАП відмовлено у повному обсязі.

Посилання позивача на те, що протокол склав інспектор Скрипник Ю.Ю., а фактично з ним спілкувалась інспектор Солодовнік О.М., тому саме вона мала складати постановою про адміністративне правопорушення, суд до уваги не приймає, тому як вказані особи працювали в одному екіпажі і це не є порушенням оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, та ніяким чином не вплинуло на права та обовязки ОСОБА_1

Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки у судовому засіданні відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Яркіна