Справа № 813/2009/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року справа № 813/2009/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників

від позивача - Симотюк М.А.,

від відповідача - Сахман П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Приватного акціонерного товариства (надалі ПрАТ) "Галнафтохім" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ "Галнафтохім" звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 18.04.2017 року за №.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що строк сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток неризедента не був порушений, оскільки всі суми належних до сплати податків були сплачені ще під час (в день) виплати доходу нерезиденту у 2016 році, на виконання вимог підп.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України. Також, вважає що відсутність податкового боргу як такого (внаслідок вчасної сплати платником свого податкового зобов'язання та відсутність необхідності погашення податкового боргу) не лише абсолютно виключають будь-які підстави для застосування до позивача штрафу, передбаченого ст.126 ПК України, але й свідчать про відсутність бази (погашеної суми податкового боргу) для нарахування такого штрафу. Окрім того, оскільки у поданій декларації було завищене (а не занижене) податкове зобов'язання на суму 850338 грн. 00 коп., а в уточнюючій декларації податкове зобов'язання було зменшено на суму 850338 грн. 00 коп., що відповідало фактичним обставинам - жодної недоплати чи заниження податкового зобов'язання не було та не могло бути, а тому відсутні підстави для доплати податкового зобов'язання чи сплати позивачем штрафу. Також, вважає, що у спірних правовідносинах слід застосувати практику Європейського суду з прав людини викладену у справі «Щокін протиУкраїни».

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач у запереченні на позов зазначає, що сума податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахованих за результатами останнього (звітного) податкового періоду, склала 1122248 грн. 00 коп. (рядок 25 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік від 08.02.2017 року за №). Станом на 19.02.2017 року (термін сплати податку) згідно інтегрованої картки платника переплата становить 294863 грн. 85 коп. В результаті чого виникла недоїмка в розмірі 827384 грн. 15 коп. 21.02.2017 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2016 рік за №2, якою зменшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду на 850338 грн. 00 коп. Таким чином, на думку відповідача, платник податків протермінував сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб за 2016 рік на 2 календарні дні.

Представник відповідача заперечення підтримав, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

За результатами перевірки дотримання вимог ст.57.1 ст.57 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб ПрАТ «Галнафтохім» за 2016 рік Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено акт за №49/28-10-48-06/23958622 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 року за №, яким за затримку на 2 календарних дні сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 827384 грн. 20 коп. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 82738 грн. 42 коп.

Перевіркою було встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб за 2016 рік по терміну сплати 19.02.2017 року в сумі 827384 грн. 15 коп., чим порушено п.57.1 ст.57 Податкового кодексу (надалі ПК) України.

За результатами процедури адміністративного оскарження вищенаведене податкове повідомлення-рішення не було скасовано.

Даючи правову оцінку спірним відносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається з акта перевірки та підтверджується матеріалами справи грошові зобов'язання позивача виникли на підставі поданої 08.02.2017 року податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік від 08.02.2017 року за №.

Погашення даного боргу, як зазначено в акті перевірки відбулося шляхом подання 21.02.2017 року уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік за №2.

Зазначеною уточнюючою податковою декларацією було виправлено допущену у рядку 24 декларації методологічну помилку щодо завищення податкового зобов'язання на суму 850338 грн. 00 коп. - було зменшено податкове зобов'язання на суму 850338 грн. 00 коп.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до вимог п.137.4 ст.137 ПК України, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Як вбачається зі змісту ст.126 ПК України склад порушення передбачає наявність:

- податкового боргу;

- затримка сплати грошового зобов'язання;

- факту погашення податкового боргу.

Враховуючи те, що позивачем було подано уточнюючу декларацію, якою виправлено допущену у рядку 24 декларації методологічну помилку - зменшено податкове зобов'язання на суму 850338 грн. 00 коп., суд вважає, що податковий борг зі сплати податку на прибуток підприємств був відсутній, а зазначення такої суми у декларації є нічим іншим як помилкою.

Більше цього, в матеріалах справи наявні платіжне доручення від 17.10.2016 року за №2521 на суму 96068 грн. 63 коп., від 13.10.2016 року за №2507 на суму 99334 грн. 75 коп., від 11.10.2016 року за №2480 на суму 99410 грн. 84 коп., від 17.08.2016 року за №1989 на суму 189798 грн. 80 коп., від 15.08.2016 року за №1963 на суму 186575 грн. 01 коп., від 12.08.2016 року за №1960 на суму 191302 грн. 18 коп., від 11.08.2016 року за №1954 на суму 92439 грн. 81 коп., якими ПрАТ «Галнафтохім» вчасно сплачено суму податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

Не можна залишити поза увагою і той факт, що подання уточнюючої декларації трактується контролюючим органом як факт сплати грошового зобов'язання з врахуванням наступного.

Так, у відповідності до положень підп.14.1.152 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

При цьому, уточнююча податкова декларація хоч формально і підпадає під визначення погашення податкового боргу, однак, не може вважатись тим способом в який погашається податковий борг з врахуванням положень ст.87 та ст.95 ПК України.

З іншої сторони, порядок виправлення помилок, в тому числі і грошових зобов'язань, у документах фінансової звітності врегульовано ст.50 ПК України. При цьому, виправлення помилки в сторону зменшення суми грошового зобов'язання, може трактуватись лише як відсутність такого зобов'язання, і жодним чином не як його сплата.

Зрозумілою в такому разі є позиція законодавця, щодо застосування штрафу при поданні уточнень лише за умови виявлення факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів.

Також слід звернути увагу і на те, що підп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України під погашенням податкового боргу вважає зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; способи погашення податкового боргу передбачені ст.ст. 87, 95 цього ж Кодексу не передбачають погашення податкового боргу шляхом подання уточнюючої декларації; ст.50 ПК України передбачає застосування фінансових санкцій у разі виправлення помилки, яка стосується збільшення грошових зобов'язань, і не передбачає відповідальності при виправленні помилки, яка стосується зменшення грошових зобов'язань.

При цьому, навіть якщо припустити, що уточнююча декларація є тим документом, який зменшує абсолютного значення суми такого боргу, поряд зі ст.ст. 50, 87, 95. 126 ПК України, таке може вказувати лише на нечіткість та неякісність законодавства, що регулює спірні правовідносини.

На дані ознаки закону звертає увагу також і Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Щокін проти України». Суд зазначає, що говорячи про «закон», ст.1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачекс r.o. проти Чеської Республіки»). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії»).

Викладені обставини дозволяють суду застосувати положення п.56.21 ст.56 ПК України та прийняти рішення на користь платника податків.

Таким чином, суд вважає, що контролюючий за відсутності складу порушення (грошового зобов'язання та податкового боргу зі сплати податку на прибуток підприємств; факту погашення податкового боргу) безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 82738 грн. 42 коп.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 року за №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Приватного акціонерного товариства "Галнафтохім" (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Пасічна, 167, 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 серпня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк