Справа № 804/3430/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 р. Справа № 804/3430/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.,
представника позивача не прибув
представник відповідача не прибув
розглянувши відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови АЕ № 006377 від 13.04.2017 р., -
30 травня 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу серії АЕ № 006377 від 13.04.2017 року на загальну суму 1700 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій за порушення вимог ст..48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є протиправним з огляду на те, що ним не було порушено законодавство про автомобільний транспорт, оскільки він не є ані перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», ані власником транспортного засобу зазначеного в акті перевірки. Також, зазначив, що обовязок по забезпеченню водіїв, які відправляються в рейс, тахокартою, в силу положень пункту 3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, покладається на перевізника, яким позивач не являється. Позивач зазначив, що субєктом відносини у сфері обліку робочого часу і часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів є автомобільний перевізник та водій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 р. відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідачем були подані письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що жодні порушення прав та закону при винесені оскаржуваної постанови з боку Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті не допущено. Вказує, що за поясненнями інспектора Дудика В.П., працівника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, при проведенні рейдової перевірки 23.02.2017 р., водій транспортного засобу Scania, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом номерний знак НОМЕР_2, повідомив інспектора, що він перебуває у трудових відносинах зі ОСОБА_1 і транспортний засіб також належить ОСОБА_1, у звязку з чим було складено акт ВА 0111276 від 23.02.2017 р. та винесено оскаржувану постанову саме на позивача.
У судове засідання 19.07.2017 року представник позивач та представник відповідача не прибули.
Представником позивача 19.07.2017 року надано до суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання своїх представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, на н/д Н-0,1 «Київ-Знамянка» 244 км. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, транспортного засобу Scania, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом номерний знак НОМЕР_2, за наслідками чого складено акт від 23.02.2017 року № 0111276. Водієм, вказаного транспортного засобу, щодо якого здійснено перевірку Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, зазначено ОСОБА_2
Вищевказаним актом встановлено порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажів на договірних умовах згідно товарно-транспортної накладної №599 від 22.02.2017 року, вантажник ТОВ «Резалт Україна», замовник ПП «Даск Центр», без оформлення документів перелік яких визначено статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - не оформлена техокарта за 23.02.2017 року.
13.04.2017 року на підставі зазначеного вище акта перевірки, за результатами розгляду справи, Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було винесено постанову № 006377 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн.
Вирішуючи спір щодо правомірності винесення постанови № 006377 від 13.04.2017 року про накладення штрафу на позивача, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті» (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені у Законі України «Про автомобільний транспорт».
Згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники» водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, перелік документів, що визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.
Відповідно до пункту 6.3 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 07.06.2010 року №340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів, в тому числі за відсутність документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з товарно-транспортної накладної №599 від 22.02.2017 року, перевізником з надання послуг з перевезення вантажу транспортним засобом Scania, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом номерний знак НОМЕР_2 є ТОВ «Самодєлкін», замовником ПП «Даск Центр», вантажовідправник - ТОВ «Резалт Україна».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є субєкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 в розумінні акону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником.
Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники або страхувальники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до статті 1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до статей 908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
З матеріалів справи вбачається, що під час вчинення порушення водієм ОСОБА_3 на транспортному засобі Scania, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом номерний знак НОМЕР_2, здійснювалось транспортування вантажу, відповідно до товарно-транспортної накладної №599 від 22.02.2017 року.
Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні статей 908, 909 Цивільного кодексу України, статті 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).
При цьому згідно змісту товарно-транспортної накладної №599 від 22.02.2017 року вбачається, що перевізником вантажу є не позивач, а ТОВ «Самодєлкін», замовником є ПП «Даск Центр», вантажовідправник - ТОВ «Резалт Україна».
З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», в той час як відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.
З огляду на викладене, відповідач при винесенні рішення діяв без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваної постанови, а саме не встановив яка особа була перевізником у розглянутій справі, помилково визначивши перевізником субєкта господарювання ОСОБА_1, у звязку із чим заявлений позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 640,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0.769480363.1 від 19.05.2017 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови АЕ № 006377 від 13.04.2017 р. - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 006377 від 13.04.2017 року на загальну суму 1700 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ПН НОМЕР_3) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя (підпис) ОСОБА_4