Справа № 712/5884/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/5884/17 Головуючий у 1-й інстанції: Марцешівська О.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови позивачці у переході на пенсію по інвалідності та зобов'язання відповідача перевести ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723 в розмірі 60 відсотків від заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідок про заробітну плату та її складових, виданих управлінням Пенсійного фонду України в Черкаському районі № 3233/05, від 04.05.2017 року та № 2929/05 від 20.04.2017 року, з 21 квітня 2017 року.

Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 призначена пенсія по інвалідності з 08.07.2014р. відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до записів у трудовій книжці позивачка працювала з 02.06.2000 року до 16.04.2002 року в управлінні юстиції Чечельницького району Вінницької області, з 17.04.2002р. до 23.08.2006р. - в УПФ України в Чельницькому районі Вінницької області, з 26.06.2007р. до 20.04.2007р. - в УПФ України в Черкаському районі Черкаської області на посадах, віднесених до посад державної служби. Загальний стаж державного службовця становить 16 років 15 днів.

Згідно довідки МСЕК № 855505, виданої 9 липня 2014 року, ОСОБА_2 встановлено безстроково 2 групу інвалідності загального захворювання.

Наказом №29-о від 20 квітня 2017 року позивачку звільнено із посади завідувача юридичного сектору управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області у зв'язку із скороченням штату державних службовців та відмовою від запропонованої нижчої посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

20 квітня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по інвалідності відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в розмірі 60% від заробітної плати та надала відповідні довідки: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 04.05.2017р. та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.04.2017р.

Втім, в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» їй було відмовлено з посиланням на те, що вона не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», так як не досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 9 вищезазначеної статті пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І або ІІ групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року встановлено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, а її стаж державної служби становить повних 16 років 15 днів.

Довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №855505 від 09.07.2014р. підтверджує, що позивачка є інвалідом 2 групи. На час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 позивачка працювала на посаді державного службовця та мала вислугу років понад 10 років, крім того позивачці з 2014 року була призначена пенсії по інвалідності згідно з Законом ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В заяві до пенсійного органу 20 квітня 2017 року позивачка ставила питання про те, що оскільки з 2014 року їй була призначена пенсії по інвалідності в розмірі та на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після звільнення її з державної служби набула права на отримання пенсії по інвалідності в розмірі та на умовах згідно з Законом «Про державну службу».

Таким чином фактично вказана заява стосувалась не первинного призначення пенсії по інвалідності згідно Закону «Про державну службу» і не переходу на пенсію по інвалідності, оскільки на момент звернення до пенсійного органу позивачці вже була призначена пенсія даного виду - по інвалідності, отже відмова відповідача в зв'язку з тим, що пенсія даного виду може бути призначена позивачці лише після досягнення пенсійного віку не може бути визнана правомірною, так як фактично заява стосувалась здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії по інвалідності в розмірі та на умовах згідно з Законом «Про державну службу».

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Беручи до уваги, що позивач є інвалідом 2 групи, має стаж на посаді державної служби 16 років 15 днів, тобто набула права на отримання пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що її вимоги про обчислення розміру раніше призначеної їй пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі та на умовах Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими, а тому з урахуванням ч. 4 ст. 45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В. Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.