Справа № 445/498/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/6568/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

24 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Волинської митниці ДФС, заступника начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М., в якому просив скасувати постанову № 2920/20505/2016 від 11.01.2017 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Постановою від 11 травня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 пред'явив оригінали документів при виїзді автомобіля, що підтверджують обставини ремонту, через митний пост «Шегині» одразу є на наступний день після здійсненого ремонту.

Частиною 1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок: а) аварії; б) дії обставин непереборної сили; в) або протиправних дій третіх осіб, - що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дані норми чітко визначають умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.10.2016 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України, через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Устилуг», автомобіль марки «Land Rover Freelander», номерний знак НОМЕР_1, що перебуває на обліку в Республіці Польща. Зазначений автомобіль був ввезений для особистого користування з метою транзиту, через смугу руху «Зелений коридор».

Як вбачається із довідки №16/04 від 20.12.2016 року, виданої ФОП ОСОБА_4, автомобіль марки «Land Rover Freelander», номерний знак НОМЕР_1 знаходився на ремонті на станції технічного обслуговування автомобілів з 15.10.2016 року по 20.12.2016 року, в зв'язку з капітальним ремонтом двигуна та ремонтом турбокомпресора. (а.с.13).

18.10.2017 року позивач повідомив про поломку автомобіля Львівську митницю ДФС, що підтверджується листом останньої від 28.03.2017 року.

З метою складання протоколу про порушення митних правил, позивач викликався у Волинську митницю ДФС на 10.00 год. 10.12.2016 року, що підтверджується листом №670.03-70-62 від 09.11.2016 року. Зазначений виклик надіслано на адресу позивача 10.11.2016 року та отриманий ним 16.11.2016 року. Проте, 10.12.2016 року ОСОБА_1 за викликом не прибув.

Цього ж дня, державним інспектором митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил №2920/20505/2016 відносно ОСОБА_1, оскільки останній перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу державної фіскальної служби більше ніж на 10 днів.

В протоколі про порушення митних правил вказано, що розгляд справи відбудеться 11.01.2017 року з 10.00 до 12.00 год. та скеровано на адресу позивача 12.12.2016 року.

11.01.2017 року ОСОБА_1за викликом не з'явився, а тому розгляд справи про порушення митних правил проведено за його відсутності.

Згідно з постановою в справі про порушення митних правил №2920/20505/2016 від 11.01.2017 року, що винесена заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що долучена позивачем довідка хоч і вказує про ремонт транспортного засобу, однак не містить відомостей про причинно-наслідковий зв'язок ремонту та аварії. Жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував саме у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, позивачем не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 09.10.2016 року позивачем в режимі «транзит» автомобіля марки «Land Rover Freelander», номерний знак НОМЕР_1, становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим до 19.10.2016 року, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

А відповідно до ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки ввезеного ним на митну територію України в режимі транзиту зазначеного автомобіля чи переведення його в інший митний режим, але зазначає, що не зміг зробити цього з об'єктивних і незалежних від нього причин, а саме в зв'язку з тим, що після ввезення на митну територію України транспортного засобу він був змушений з 15.10.2016 року відвезти його на ремонт, який здійснював ФОП ОСОБА_4, у зв'язку з капітальним ремонтом двигуна та ремонтом турбокомпресора, про що він у встановлений законом строк повідомив Львівську митницю, а факт поломки автомобіля підтверджується відповідними документами.

Щодо таких доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, на підтвердження факту поломки та ремонту даного автомобіля ОСОБА_1 подав митному органу довідку №16/04 від 20.12.2016 року, видану ФОП ОСОБА_4, про те, що автомобіль марки «Land Rover Freelander», номерний знак НОМЕР_1 знаходився на ремонті на станції технічного обслуговування автомобілів з 15.10.2016 року по 20.12.2016 року, в зв'язку з капітальним ремонтом двигуна та ремонтом турбокомпресора, а також рахунок до оплати за виконаний ремонт від 20.12.2016р. №15/03.

Також позивач листом від 18.10.2016 року повідомив про поломку автомобіля Львівську митницю ДФС.

Відповідно до ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

А згідно з ч. 1 ст. 192 цього Кодексу якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Також розділом VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Так, відповідно до п. 2 цього Порядку підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п. 5 цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили..

Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.

Однак , ОСОБА_1 не надав ні відповідачу, ні суду жодних доказів того, що вказаний ремонт ввезеного ним транспортного засобу був вимушеним і зумовлений зазначеними вище обставинами, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що поломка транспортного засобу у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відносини ремонту транспортних засобів в Україні регулюються «Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 року за № 1609/26386, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Так, відповідно до п. 3 розділу 3 цих Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 цих Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.

А згідно з п. 8 розділу 7 даних Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.

Однак позивач, як зазначено вище, надав митному органу лише довідку виконавця про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті та рахунок до оплати.

Таким чином, з врахуванням наведених вище обставини та положень Митного кодексу України, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Волинської митниці Державної фіскальної служби від 11.01.2017 року № 2920/20505/2016, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн., є правомірною та обґрунтованою.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Золочівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі № 445/498/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 10 серпня 2017 року.