Справа № 823/635/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа № 823/635/17 м. Черкаси

16 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Тараненка М.О.,

за участю:

представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (за договором),

представника відповідача Головного управління ДФС у Черкаській області - Крицького Ю.Г. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом до ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення рішення від 10.04.2017 № ;

- податкове повідомлення рішення від 10.04.2017 № ;

- податкове повідомлення рішення від 10.04.2017 № ;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2017 № Ф-;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.04.2017 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами відповідача була проведена документальна планова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2016, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за наслідками якої 17.03.2017 складено акт № 101/23-00-13-0117/НОМЕР_5, висновки якого слугували для прийняття оскаржуваних ППР. Оскаржувані повідомлення-рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Суерте», ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ПП «Укргосптовари», ТОВ ВТФ «Авіас», ПАТ «Укрнафта», ТОВ «Рітейл Оіл», ТОВ «Октан Трейд», ТОВ «Некс 2010» - фактично здійснені та оформлені належним чином. Перевіркою не встановлено факт безтоварності господарської операції з придбання позивачем товару у вищезгаданих контрагентів. Доводи податкового органу щодо не надання позивачем до перевірки книги обліку доходів та витрат не є визначальною обставиною, яка б могла свідчити про безтоварність господарських операцій позивача із своїми контрагентами, при фактичному здійсненні господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку оформленими належним чином. Представник позивача додатково наголосив, що проведеною перевіркою правильності визначення загального оподаткованого доходу, отриманого позивачем від провадження діяльності у період з 01.01.2014 по 31.12.2016, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки та в додатку 5/Ф4/Ф2 до декларації - не встановлено розбіжностей з даними про суми загального оподаткованого доходу за 2014-2016 роки, а саме: за 2014 рік - 7224402 грн. 29 коп.; за 2015 рік - 5835558 грн. 03 коп.; за 2016 рік - 8958196 грн. 90 коп.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у запереченні та просив суд залишити його без задоволення, наголосивши, що в порушення вимог п.177.10 ст.177 ПК України позивачем до перевірки не була надана книга обліку доходів та витрат; не надано первинних документів, що підтверджують витрати пов'язані з отриманням доходів від реалізації заготовок до піддонів; трудових договорів щодо використання найманої праці; не надано акти списання паливно- мастильних матеріалів, які були включені до податкового кредиту на загальну суму 88569,00грн. та належним чином оформлені ТТН на перевезення сировини, а також не надано підтверджуючих документів про наявність у позивача у власності або оренді транспортних засобів для яких закуплялись паливно-мастильні матеріали. Вищевказані обставини на дамку відповідача свідчать про включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, що не підтвердженні належними та допустимими первинними бухгалтерськими документами, що є підставою для відмови в скасуванні оскаржуваних ППР та залишенні позову без задоволення.

З огляду на вказані обставини, представник відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що працівниками ДПІ у м. Черкасах в період з 17.02.2017 по 10.03.2017 на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, наказу ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 23 від 13.01.2017 проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, реєстраційний номер НОМЕР_5, з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2016, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт від 17.03.2017 року № 101/23-00-13-0117/НОМЕР_5.

Висновками акту перевірки встановлені наступні порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 1341443 грн. 63 коп., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2014 рік - 791727 грн. 78 коп.; 2015 рік - 480115 грн. 85 коп.; 2016 рік - 69600 грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) на суму ПДВ 4516 грн. та заниження суму податку на додану вартість яка підлягала сплаті до бюджету у період, що перевірявся, на загальну суму 266034 грн., в тому числі по періодах: квітень 2014 року - 6391 грн., травень 2014 року - 3163 грн., червень 2014 року - 3749 грн., липень 2014 року - 24007 грн., серпень 2014 року - 30073 грн., вересень 2014 року - 11501 грн., жовтень 2014 року - 1534 грн., листопад 2014 року - 2875 грн., травень 2015 року - 47126 грн., серпень 2015 року - 14316 грн., вересень 2015 року - 95491 грн., листопад 2015 року - 10902 грн., лютий 2016 року - 480 грн., травень 2016 року - 8362 грн., червень 2016 року - 1162 грн., вересень 2016 року - 1902 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 237775 грн. 08 коп., в тому числі по періодах: 2014 рік - 79259 грн. 02 коп., 2015 рік - 80502 грн. 58 коп., 2016 рік - 78013 грн. 48 коп.;

- п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, абз. 4 п. 164.1 ст. 164 та п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ «перехідних положень» Податкового кодексу України, в результаті занижено податкове зобов'язання по військовому збору на загальну суму 42254 грн. 20 коп., в т. ч. по періодах: 2015 рік - 36451 грн. 20 коп., 2016 рік - 5800 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі висновків вищезгаданого акту, ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області винесені:

- ППР від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1676804 грн. 54 коп., з них за основним платежем 1341443 грн. 63 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 335360 грн. 91 коп.;

- ППР від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість в сумі 332542 грн. 50 коп., з них за основним платежем 266034 грн. 50 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 66508 грн. 50 коп.;

- ППР від 10.04.2017 № про зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість в сумі 4516 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2017 Ф- зі сплати суми недоїмки з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 237775 грн. 08 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасне не нарахування єдиного внеску від 10.04.2017 № в сумі 47679 грн. 58 коп.;

- ППР від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з військового податку на загальну суму 52817 грн. 75 коп., з них за основним платежем 42254 грн. 20 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10563 грн. 55 коп.

Вважаючи оскаржувані рішення таким, що були прийнято з порушенням норм Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 звернулось до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин останні врегульовувались Податковим Кодексом України від 02.12.2010 р. №2755-VI (надалі - ПК України).

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до положень абз.4 п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Аналіз положень ПК України дає суду підстави зробити висновок, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (п.п.177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством (п.п.177.4.2); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом пп. (177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п.177.4.4).

За загальним правилом, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження; створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2. ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до п.198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно норм ст.201 ПК України. тільки при наявності податкової накладної, яка складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом вказаних приписів правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на валові витрати, витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податковий кредит наступає за умови фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку та податковими накладними.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Приймаючи оскаржувані ППР податковий орган виходив з того, що в ході перевірки позивача не підтверджено витрати останнього, які пов'язаних з отриманням доходів від продажу заготовок до піддонів в сумі 5422648 грн. 49 коп., реалізованих контрагентам покупцям.

Вищевказані твердження податкового органу суд розцінює критично з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (надалі - Закон № 996) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У відповідності до ст.1 Закону № 996, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В ході розгляду справи судом досліджені належним чином засвідчені копії видаткових накладних, квитанцій до прибуткових касових ордерів, податкових накладних (т.1, а.с.61-98, 131, 141-146, 166-173, 215-248, т.2 а.с.51-58, 79-81) з яких вбачається, що позивачем закуплялись у ФОП ОСОБА_8, у ФОП ОСОБА_9, ПП «Укргосптовари» та ТОВ «Мареллі» - дрова технологічні, стільниці, ДСП для подальшого виготовлення заготовок для піддонів.

В подальшому, заготовки для піддонів, що виготовлені із вищевказаної сировини були реалізовані ФОП ОСОБА_1 своїм контрагентам покупцям: ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Суерте» та іншим, що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими:

- накладними від 25.08.2015 № 21/08, від 03.08.2015 № 01/08, від 15.07.2015 № 14/07, від 19.10.2015 № 25/10, від 16.10.2015 № 24/10, від 26.10.2015 № 31/10;

- ТТН від 25.08.2015 № 000142, від 03.08.2015 № 000140, від 03.08.2015 № 000139, від 15.07.2015 № 000137, від 15.07.2015 № 000136, від 19.10.2015 № 000157, від 16.10.2015 № 000156, від 26.10.2015 № 000161, від 26.10.2015 № 000162, від 26.10.2015 № 000163;

- видатковими накладними від 15.12.2015, № О-00000370, від 23.12.2015, № О-00000381, від 04.11.2015, № Ле-0000336, від 03.11.2015, № Ле-0000331, від 29.10.2015, № О-00000326, від 16.10.2015, № О-00000310, від 06.10.2015, № О-00000295, від 25.08.2015, № О-00000249, від 17.08.2015, № О-00000245, від 10.08.2015, № О-00000238, від 16.07.2015, № О-00000212, від 22.07.2015, № О-00000217, від 30.07.2015, № О-00000225, від 23.06.2015, № О-00000189, від 27.05.2015, № О-00000165.

Також слід зазначити, що ФОП ОСОБА_1 до перевірки були надані податкові накладні - отримані від ТОВ ВТФ «Авіас», ПАТ «Укрнафта», ТОВ «Рітейл Оіл», ТОВ «Октан Трейд», ТОВ «Некс 2010» (належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи) на закупівлю дизпалива та бензину, що були включені позивачем до податкового кредиту в сумі 88569 грн., які використані у власній господарській діяльності (дизпаливо використано для перевезення вантажними автомобілями заготовок для піддонів з матеріалів, придбаних у ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Суерте», ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, а бензин використаний для виготовлення (бензопилами) заготовок для піддонів з матеріалів, придбаних у ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Суерте», ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7.). Факт списання вищевказаних ПММ підтверджується атом № 1 від 31.12.2014, копія якого міститься в матеріалах справи.

Вищевказане свідчить, що первинні бухгалтерські документи по господарським взаємовідносинам позивача з своїми контрагентами постачальниками, а також купцями продукції, в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення вищевказаних господарських операцій між зазначеними суб'єктами господарювання, а також дають змогу стверджувати, що вони відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, містять в собі всі необхідні реквізити (назви підприємств від імені яких складений документ, назви документів та дати їх складання, зміст господарської операції та її вимірники, посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за складання первинних документів).

Твердження відповідача щодо ненадання позивачем до перевірки: - договорів на переробку (договір підряду) давальницької сировини; - актів приймання-передачі сировини у переробку; - звітів переробки про використання сировини що містить дані про кількість отриманої на переробку сировини, кількість і асортимент отриманої в наслідок переробки продукції, кількість невикористаної сировини, кількість відходів, у т. ч. поворотних; - актів приймання-передачі виконаних робіт; - актів приймання-передачі готової продукції з переробки не береться судом до уваги, оскільки чинним податковим законодавством України не передбачено обов'язку фізичної особи-підприємця під час здійснення своєї підприємницької діяльності складання відповідних документів або ведення поетапного обліку обробки сировини (матеріалів).

Суд також наголошує, що перевіркою правильності визначення загального оподаткованого доходу, отриманого позивачем від провадження діяльності у період з 01.01.2014 по 31.12.2016, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки та в додатку 5/Ф4/Ф2 до декларації - не встановлено розбіжностей з даними про суми загального оподаткованого доходу за 2014-2016 роки, а саме: за 2014 рік - 7224402 грн. 29 коп.; за 2015 рік - 5835558 грн. 03 коп.; за 2016 рік - 8958196 грн. 90 коп. (аркуш акту 8).

Не беруться судом до уваги також твердження представника відповідача про ненадання суб'єктом господарювання до перевірки книги обліку доходів та витрат, оскільки вищевказане не є визначальною обставиною, яка б могла свідчити про безтоварність (нікчемність) господарських операцій позивача із своїми контрагентами, при фактичному здійсненні господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку оформленими належним чином.

В ході розгляду справи представник відповідача наголосив, що протягом періоду, який перевірявся ФОП ОСОБА_1 не оформляла договори найму працівників, які реєструвались в Черкаському міському центрі зайнятості, натомість перебувала у трудових відносинах: за І кв. 2014 з 3 особами, за ІІ кв. 2014 з 3 особами, за ІІІ кв. 2014 з п'ятьма особами та за ІV кв. 2014 з 4 особами.

Суд зазначає, що згідно аналізу ст.191 ПУ України, яка визначає функції контролюючих органів не передбачено здійснення органами ДФС України перевірки фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб на предмет додержання норм трудового законодавства в частині укладення трудових договорів з найманими працівниками, такими функціями в даному випадку наділена Державна служба України з питань праці та її територіальні органи, до яких ГУ ДФС у Черкаській області не відноситься.

Безпідставним твердженням, на думку суду, є також посилання відповідача щодо правомірності оскаржуваних ППР, в зв'язку з наявністю досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019, внесеного за фактом ухилення ФОП ОСОБА_1 від сплати податків, адже належним, достатнім та допустимим доказом, який може бути прийнятий судом в даному випадку є виключно рішення суду у кримінальній справі, про наявність якого представник ГУ ДФС у Черкаській області підтвердити суду не зміг.

Дослідження матеріалів справи, а також аналіз положень чинного законодавства дає суду підстави зробити висновок, що оскільки первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам позивача із своїми контрагентами відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також враховуючи підтвердження в ході розгляду справи реальністі здійснення вищевказаних господарських операцій по виготовленню та реалізації заготовок до піддонів, то суд дійшов висновку про безпідставність висновків акту перевірки позивача щодо порушень допущених ФОП ОСОБА_1 під час здійснення своєї господарської діяльності за період з 01.01.2014 по 31.12.2016., що є підставою для скасування оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тобто, суд дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, в зв'язку з чим, вимоги ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області: від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 1 676 804 грн. 54 коп. за платежем: податок на доходи фізичних осіб, в тому числі за основним платежем - 1 341 443 грн. 63 коп. та за штрафними санкціями - 335 360 грн. 91 коп.; від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 332 542 грн. 50 коп., за платежем: податок на додану вартість, в тому числі за основним платежем - 266 034 грн. 63 коп. та за штрафними санкціями - 66 508 грн. 50 коп.; від 10.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 52 817 грн. 75 коп. за платежем: військовий збір, в тому числі за основним платежем - 42 254 грн. 20 коп. та за штрафними санкціями - 10 563 грн. 55 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2017 № Ф- в сумі 237 775 грн. 08 коп.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.04.2017 № в розмірі 47 679 грн. 58 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (ідентифікаційний код - 39392109) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_5) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

постанова складена в повному обсязі 14.08.2017