Справа № 816/677/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року м. Київ К/800/39678/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013р. у справі за його позовом до територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, Голови комісії з припинення діяльності територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Полтавській області - першого заступника начальника територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Полтавській області Донцова Ю.Л., третя особа - управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату невиплаченої суми підвищеного грошового забезпечення за період відрядження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, виходячи з розміру основного грошового забезпечення, збереженого заробітку за основним місцем роботи, доплати за роботу у ІІІ-ій зоні небезпеки в розмірі 1/3 робочого часу з виплатою за цей період денної ставки посадового окладу і окладу за військове звання, грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу іонізуючого опромінення в розмірі трьохмісячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням, зобов'язання видати йому уточнюючу довідку за фактично відпрацьований у зоні ліквідації аварії час при 6-ти годинному робочому дні, виходячи з 4-х кратного підвищення заробітної плати, кількості днів та годин роботи, з урахуванням вказаних у позові розмірів оплати праці. Просив поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачем у довідці від 08.05.2012р. №17-14/Ф-68 не вірно визначено розрахунок заробітної плати в розмірі 27,32 крб., в той час коли цей розмір повинен становити 68,35 крб., виходячи із розрахунку 205 крб. (грошове забезпечення позивача за квітень 1986 року) : 30 (календарних днів у квітні 1986 року) х 2 (подвійний оклад) х 5 (кратність ІІІ-ої зони радіаційної небезпеки), дві останні величини з яких повинні вираховуватись відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.1993р. №1006-р. При цьому при обчисленні відповідачем не враховано розмір заробітної плати позивача, вказаний у наказі №215 від 06.06.1986р., довідки №1/12-Ф-65 від 28.02.2012р., відомості карточки дозиметричного контролю, вимоги пункту 2 наказу МВС СРСР №0130 від 11.05.1986р. та пункту 1 вказаного вище розпорядження.

Крім того, позивач також посилається на те, що відповідачем в порушення пункту 4 постанови Держкомпраці СРСР та секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. №153/10-43 у довідці про заробітну плату за період в зоні відчуження замість годинної тарифної ставки, яка повинна становити 2,62 крб. зазначено денну в розмірі 6,83 крб., виходячи з 8 годинного робочого дня (при фактичному виконанні позивачем службових обов'язків впродовж 21 год 45 хв).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2013р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986р. №524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, проводяться виплати посадових окладів і окладів за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986р. «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

В ході розгляду справи судами встановлено, що у 1986 році позивач проходив службу в СВПЧ-1 (самостійна воєнізована пожежна частина) по охороні Октябрського району м. Полтави на посаді інспектора державного пожежного нагляду та мав спеціальне військове звання лейтенанта внутрішньої безпеки.

Згідно наказу в.о. начальника управління внутрішніх справ виконкому Київської міської ради народних депутатів від 06.06.1986р. №215 л/с позивач вважається таким, що знаходився у відрядженні до району Чорнобильської АЕС до смт. Прип'ять з 26.04.1986р. (2 год 10 хв) по 26.04.1986р. (23 год 55 хв). (а.с. 6)

Також судами встановлено, що позивач отримує пенсію, як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с. 16)

Згідно довідки від 28.02.2012р. №1/12-Ф-65 позивач отримав дозу радіоактивного опромінення 32,8 рентгенів, що відповідає 28.7656 бер. (а.с. 15)

Згідно довідки від 20.01.2012р. №17-14/Ф-19 посадовий оклад позивача становить 95 крб., оклад за спеціальне звання 110 крб., виплачена заробітна плата 34,26 крб., з урахуванням коефіцієнта 4. Крім того, вказано про оплату за підвищеними ставками - 26.04.1986р. ІІІ-тя зона радіаційної небезпеки, 1 день, денна тарифна ставка 6,83, кратність 4, оплата за дні роботи в зоні - 27,32 крб., збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження 6,94 крб., оплата праці за дні роботи в зоні 27,32 крб., сума заробітної плати 34,26 крб. (а.с. 7)

На підставі заяви позивача від 08.05.2012р. на виконання пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210,та на підставі довідки від 28.02.2012р. №1/12-ф-65, яка містить відомості про дози радіаційного опромінення, отриманого позивачем, управлінням МНС України в Полтавській області позивачу видано нову уточнюючу довідку про підвищене грошове забезпечення за період участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС №17-14/Ф-68. (а.с. 8)

У вказаній довідці від 08.05.2012р. №17-14/Ф-68 зазначено посадовий оклад позивача 95 крб., спеціальне звання 110 крб., фактична заробітна плата 667,77 крб., з урахуванням коефіцієнта 4. Крім того, вказано про оплату за підвищеними ставками - 26.04.1986р. ІІІ-тя зона радіаційної небезпеки, 1 день, денна тарифна ставка 6,84, кратність 4, оплата за дні роботи в зоні Чорнобильської АЕС - 27,32 крб.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.09.2012р. зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави провести перерахунок пенсії позивачу з 01.05.2012р. відповідно до довідки про грошове забезпечення в зоні Чорнобильської АЕС від 08.05.2012р. №17-14/Ф-68. (а.с. 45 - 46)

18.06.2012р. позивач звернувся до начальника управління МНС України в Полтавській області із вимогою надання уточнюючої довідки про підвищену заробітну плату за період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, з урахуванням наданих ним архівних документів, які підтверджують погодинну роботу в ІІІ-ій зоні радіаційної небезпеки на Чорнобильській АЕС 26.04.1986р. з 2 год 10 хв по 23 год 55 хв. При цьому позивач наполягав на нарахуванні розміру заробітної плати за вказаний період з урахуванням годинної тарифної ставки, а не денної. (а.с. 10)

Листом начальника ТУ МНС України у Полтавській області від 22.06.2012р. позивачу відмовлено у видачі уточнюючої довідки з посиланням на те, що довідка від 08.05.2012р. №17-14/Ф-68 видана йому відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с. 11 - 12)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підстав для застосування положень постанови ВЦРПС Ради Міністрів СРСР/ЦК КПРС/ВР СРСР від 07.05.1986р. №524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» та нарахування грошового забезпечення у подвійному розмірі до позивача, як відкомандированого працівника органів внутрішніх справ немає, оскільки вказана постанова регулює умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників органів внутрішніх справ, що знаходяться та проходять службу в зоні Чорнобильської АЕС.

Посилання позивача на постанову Держкомпраці СРСР та секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. №153/10-43 суди визнали безпідставним, оскільки вона поширювала свою дію на робітників підприємств та організацій.

Крім того, суди виходили з того, що відповідно до роз'яснень Міністерства соціальної політики України від 03.07.2003р. №18-462 додаткова оплата роботи в нічні і надурочні години, вихідні і святкові дні здійснювалась лише робітникам і службовцям системи Міністерства внутрішніх справ України, умови праці яких регламентуються Кодексом законів про працю України.

За таких умов суди прийшли до висновку, що погодинна оплата праці особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не була передбачена.

Крім того, суди виходили з того, що відповідно до листа Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.04.2012р. №03-3654/201 роз'яснено, що зведений загін протипожежної служби МВС України, в тому числі інспектори, ніс службу в 30-ти км зоні безвиїзно 24 години на добу ніс службу, у режимі роботи в три зміни по 8 годин, а інші 16 годин перебував у стані бойової готовності (резерві), у зв'язку з чим позивач за службу понад 8 годин 26.04.1986р. отримав доплату за час перебування у резерві.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено виплату грошового забезпечення за час відрядження по виконанню спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірах згідно діючого на той час законодавства, підстави для виплати посадового окладу та окладу за військове звання у подвійному розмірі та врахування погодинної ставки оплати праці відсутні, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на положення наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11.05.1986р. №0130 також безпідставне, оскільки він серед іншого поширює свою дію на прикомандированих для несення служби в зоні Чорнобильської АЕС осіб рядового і начальницького складу, а не на осіб, направлених у відрядження для виконання спеціальних завдань.

Також безпідставним є посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що в період розгляду справи Територіальне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Полтавській області припинило своє існування і розгляд справи відбувся за відсутності належного відповідача, оскільки до участі в справі було залучено голову комісії з припинення діяльності, який видав уповноваженому представнику довіреність на представництво інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець