Справа № 638/11150/17
Суддя: Руднєва О. О.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/638/599/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Руднєва О.О. розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1. до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій суб»єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року та з 01.01.2017 року на підставі довідок Апеляційного Суду Харківської області від 02.12.2016 року № 03-54/181/ та від 17.03.2017 року № 03-55/66 , зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 31680,00 грн.,- на підставі довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/181 від 02.12.2016 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 01 січня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 33146,00 грн.,- на підставі довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/66 від 17.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 позивача було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови апеляційного суду Харківської області від 29.12.2014 року відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області. Після звільнення у відставку позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова (раніше Дзержинському районному управлінні Пенсійного фонду України у м. Харкові) як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. У зв'язку зі збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшенням розміру грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме - з 01 грудня 2016 року та додала відповідну довідку апеляційного суду Харківської області. Перерахунок їй здійснено не було.

Після відрахування зі штату Апеляційного суду Харківської області була надана довідка про заробітну плату в розмірі 24116,40 грн. станом на 31.12.2014 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої було здійснено призначення щомісячного довічного грошового утримання. Проте, у зазначеній довідці помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід. Однак про це позивачу стало відомо 10.04.2017 року. Станом на грудень 2016 року ця сума становить 31680,00 грн.

22.03.2017 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати - 31680,00 грн. та крім того, позивачка звернулася до відповідача з вимогою про здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати 31680 грн., та, починаючи з 01.01.2017року , виходячи з розміру заробітної плати - 33146,67 гривень на підставі довідок Апеляційного суду Харківської області № 03-54/181 від 02.12.2016 року та № -3-55/66від 17.03.2017 року.

Рішенням відповідача № 552 від 30.03.2017 року їй відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що матеріальна допомога відповідно до встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не враховується в суддівську винагороду, копію рішення вона не отримала, а отримала відповідь від 10.04.207 року № 268-06/49 з вказанням на ті обставини , що матеріальна допомога не входить в заробітну плату судді (суддівську винагороду).

Дзержинським районним судом м. Харкова 31.07.2017 року повідомлено позивача про відкриття скороченого провадження та надіслано відповідну ухвалу суду й пакет документ разом з адміністративним позовом позивачки.

Станом на 15.08.2017 року Відповідачем не подано до суду заперечення проти адміністративного позову. За таких обставин, ураховуючи той факт, що поштова кореспонденція з Дзержинського районного суду до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова доставляється кур»єром та виключає поштовий обіг, суд приходить до висновку, що 10-ти денний термін ,що надано законодавцем відповідачу для надання відповіді сплинув й постановлення рішення є можливим.

Дослідивши доводи позовної заяви, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Позивач з 01.09.2008 року перебуває на обліку у Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 2011 року на підставі рішення суду, позивачка отримала пенсію за віком відповідно до ЗУ « Про державну службу». Після призначення пенсії продовжувала працювати на посаді судді.

Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року № 59-VIII ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч.5 ст.126 Конституції України

Наказом голови апеляційного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року №04-02/115-ос ОСОБА_1 відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області.

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до управління з заявою про перерахунок пенсії в зв'язку зі звільненням з роботи 29.12.2014 року, надавши заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Розпорядженням управління ОСОБА_1 проведено перерахунок та замість пенсії за віком, призначеної на підставі рішення суду відповідно до ЗУ « Про державну службу» було призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% за роботу на посаді судді(у максимально визначений Законом відсоток щомісячного грошового утримання)

22.03.2017 р. позивачка звернулася до Управління із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року у зв»язку з збільшенням посадових окладів та з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення , виходячи із розміру заробітної плати 31680 грн., та, починаючи з 01.01.2017року , виходячи з розміру заробітної плати - 33146,67 гривень на підставі довідок Апеляційного суду Харківської області № 03-54/181 від 02.12.2016 року та № -3-55/66від 17.03.2017 року.

Рішенням від 30.03.2017 року № 552 відмовлено позивачці в перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що з 01 грудня 2016 р. розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600,00 грн., що призвело до збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з цієї дати відповідач повинен був провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Разом з тим, Шевченківським об»єднаним УПФУ в м. Харкові у зв'язку із зміною розміру суддівської винагороди з 01 грудня 2016 року було зроблено перерахунок довічного грошового утримання позивачки, однак, не з 01грудня 2016 року, як це передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а з 01 січня 2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

На момент прийняття Верховною Радою України постанови від 25.12.2014 року про звільнення позивачки з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України(абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3.Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.133 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час виходу позивачки у відставку) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року та частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року по суті та змісту повинні бути застосовані до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «;Про судоустрій та статус суддів», «;Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо строку позовної давності суд приходить до наступного:

Згідно ч2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як свідчить зміст позовної заяви, порушення прав позивача в частині призначення та виплати пенсії відбувалося періодично - кожного місяця при отриманні нею суми пенсії, починаючи з 01.12.2016 року коли було збільшено мінімальну заробітну плату, а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Відповідно до ч.І ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Суд приходить до висновку, що позивач довів суду належними доказами, що у неї хворіє чоловік, переніс тяжке оперативне втручання, позивачка здійснювала догляд за чоловіком. За таких обставин, суд приходить до висновку ,що причини несвоєчасного звернення за захистом порушеного права є поважними та пропущений строк підлягає поновленню з 01.12.2016 року

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.І ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 строк для звернення з позовом пропустила, але вбачає законні та належні підстави для поновлення пропущеного строку.

Оскільки п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняє органи Пенсійного фонду України тільки від сплати судового збору, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань управління на користь позивача судових витрат, але не регулює розподіл судових витрат при ухваленні рішення ,суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУДДЯ П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення за захистом пропущеного права з 01.12.2016 року з урахуванням виняткових обставин.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Апеляційного Суду Харківської області від 02.12.2016 року № 03-54/181/ та від 17.03.2017 року № 03-55/66.

Зобов'язати Шевченківське об'єднанане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 31680,00 грн.,- на підставі довідки апеляційного суду Харківської області № 03-54/181 від 02.12.2016 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 01 січня 2017 року , виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 33146,00 грн.,- на підставі довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/66 від 17.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 640, 00 грн.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Постанова набирає законної сили після спливу вказаного строку на її оскарження.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Р.РУДНЄВА