Справа № 815/2327/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2327/17

Справа № 815/2327/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року

09год.05хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці в Одеській області до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Малиновського 27”, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ «Комфортсервіс» про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Від представника позивача до суду 07.08.2017 року надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи в судове засідання також не з’явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно повідомлення про проведення планової перевірки виробничих об’єктів від 21.03.2017 року №15/01-28-0352, ОСББ «МАЛИНОВСЬКОГО 27» було повідомлено про проведення перевірки в період з 04.04.2017 року по 06.04.2017 рік.

24.03.2017 року для проведення перевірки відповідно до наказу від 17.03.2017 року №410 в частині здійснення перевірок у квітні 2017 року позивачем було видано направлення №15/01-29-0785.

Перевірка була проведена з 04.04.2017 року по 06.04.2017 рік.

В ході проведення перевірки були встановлені 12 порушень нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, з яких 12 створюють загрозу життю та здоров’ю людей.

Так, зокрема було встановлено порушення:

- п. 6.1.22 п. 9.5.1, НПАОП 0.00-1.02-08, п. 10 НПАОП 0.00-6.18-2004 - закінчився термін служби ліфта. Позачерговий технічний огляд (після експертного обстеження), силами уповноваженої організації, відповідно до НПАОП 0.00-6.18-2004 не проведено;

- ст.21 ЗУ «Про охорону праці» - не отримано дозвіл територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охороні праці (Головне управління Держпраці в Одеській області) на експлуатацію ліфта. Постанова КМ України №1107 від 26.10.11г

- ст.13 ЗУ «Про охорону праці» - шахт ліфта не забезпечена постійним електричним освітленням, які дає інтенсивність світла не менше ніж 50 люкс на висоту 1000 мм над дахом кабіни і над підлогою приямка, навіть якщо двері шахти закриті. Порушено п. 6.4.26. НПАОП 0.00-1.02-08

- п. 4.1.1. НПАОП 40.1-1.07-01 ПЕЕЗ - електрозахисні засоби у машинному переміщені ліфтів відсутні;

- п. 6.5.24 НПАОП 0.00-1.02-08 - у машинному приміщенні зберігається обладнання та матеріали, які не використовуються для технічного обслуговування і ремонту ліфтів;

- ст.. 13 ЗУ «Про охорону праці» - на основній посадочній (завантажувальній) площадці не вивішена табличка з вказівками: 1) найменування ліфта; 2) вантажопідйомность (з зазначенням допустимого числа пасажирів); 3) номера телефону для зв'язку з обслуговуючим персоналом або з аварійною службою. Порушено п. 9.7.14. НПАОП 0.00-1.02-08.

- п. 6.5.8 НПАОП 0.00-1.02-08 - стіни і стеля машинного приміщення не пофарбовані світлою фарбою (Машинне приміщення потребують у ремонту)

- п.9.7.1 НПАОП 0.00-1.02-08 - не надано наказ щодо призначення працівників відповідальних за організацію ремонту, обслуговування та безпечної експлуатації ліфтів;

- ст.. 13 ЗУ «Про охорону праці» - не забезпечено справний стан ліфта, а саме: відсутні пружини буферів противаг та кабін. Порушено п.9.7.1. НПАОП 0.00-1.02-08

- п. 1.1.7, п. 2.1.21, 2.1.26 НПАОП 40.1-1.21-98 ПБЕЕСПУЕ - Прокладення, з'єднання і відгалуження дротів та кабелів в машинному приміщенні не відповідає вимогам нормативних документів (дроті та кабелі не закріплені, прокладені без використання тросової підвіски або лотків)

- п. 9.1.6 НПАОП 0.00-1.02-08 - ліфт зав.№ М7929 не перереєстрований після отримання зміни власника.

- п. 7.2.6 додаток 4, розділ 9 типового паспорту ліфта НПАОП 0.00-1.02-08 - після модернізації ліфта не внесені відповідні зміни у паспорті ліфта, а саме не надані документи підтверджуючі якість встановленої станції керування «Тополь» та відсутні оновленні принципові електричні схеми.

Суд погоджується з правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення передбачає, що Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Державної служби з питань праці від 04.02.2016 року №8 затверджено положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, у пункті 1 якого зазначено, що головне управління є територіальним органом Держпраці України та здійснює свої повноваження на території Одеської області.

Згідно статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб’єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) – діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб’єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно п.п.16 п.4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у т.ч. з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництво, зберігання, використання отруйних речовин у технологічних процесах, у т.ч. продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в т.ч. спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров’я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров'я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 21 Закону України «Про охорону праці», виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці. Проектування виробничих об’єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Експертиза проектів будівництва на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці проводиться відповідно до статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб’єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб’єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Строк дії дозволу становить: на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - п'ять років (з подальшим його продовженням); на застосування машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - безстроково. Підставою для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені та по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання. Підставою для відмови у переоформленні, видачі дубліката дозволу є: подання роботодавцем неповного пакета документів, необхідних для переоформлення, видачі дубліката дозволу згідно із встановленим законодавством вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих роботодавцем, недостовірних відомостей; зміна ідентифікаційного коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, зазначеного у дозволі. Переоформлення, видача дубліката дозволу здійснюються на безоплатній основі. Набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви на одержання дозволу та необхідних документів приймає рішення про видачу дозволу або про відмову в його видачі із зазначенням підстав, визначених цією статтею. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, приймає рішення про відмову у видачі дозволу в разі: неподання роботодавцем необхідних документів та (або) їх оформлення з порушенням встановлених вимог; подання недостовірних відомостей або висновку за результатами експертизи, який затверджено чи складено більш як за рік до дня подання заяви; встановлення згідно з висновком за результатами експертизи невідповідності об'єкта експертизи вимогам законів та інших нормативно-правових актів з охорони праці. Підставою для анулювання дозволу є: заява роботодавця або уповноваженої ним особи про анулювання дозволу; припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація) або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; виявлення у поданих роботодавцем документах недостовірних відомостей щодо виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; повторне порушення вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; виникнення аварії, вибуху, пожежі, нещасного випадку, якщо в акті розслідування встановлено, що причиною такої події стало недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; створення перешкод під час проведення посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або його територіального органу перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл. Перелік підстав для анулювання дозволу, наведений у частині дванадцятій цієї статті, є вичерпним. Про анулювання дозволу роботодавець повідомляється у письмовій формі із зазначенням підстав щодо анулювання цього дозволу протягом п'яти днів з дня прийняття рішення органом, який видав дозвіл. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, оприлюднює інформацію про всі видані та анульовані дозволи у засобах масової інформації. Експертиза проектної та іншої документації на виготовлення і впровадження нових технологій і засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту, реєстрація, огляди, випробування тощо виробничих об'єктів, інженерних інфраструктур об'єктів соціально-культурного призначення провадяться у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. У разі коли роботодавець не одержав зазначеного дозволу, місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, вживає заходів до скасування державної реєстрації цього підприємства у встановленому законом порядку за умови, якщо протягом місяця від часу виявлення вказаних недоліків роботодавець не провів належних заходів з їх усунення. Технологічні процеси, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, хімічні речовини і їх сполуки та інша небезпечна продукція, придбані за кордоном, допускаються в експлуатацію (до застосування) лише за умови проведення експертизи на відповідність їх нормативно-правовим актам з охорони праці, що чинні на території України. Не допускається застосування у виробництві шкідливих речовин у разі відсутності їх гігієнічної регламентації та державної реєстрації. Усі дозволи, передбачені цією статтею, при здійсненні діяльності в межах території виключної (морської) економічної зони України та на континентальному шельфі на умовах угоди про розподіл продукції, укладеної відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції", надаються інвестору в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6.1.22, 6.5.8, 6.5.24, 9.1.6, 9.7.1, 9.5.1 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів визначено, що після закінчення граничного строку експлуатації ліфта як вітчизняного, так і імпортного виробництва проводиться його експертне обстеження згідно з НПАОП 0.00-6.18-2004 ( 687-2004-п ).

У машинному приміщенні не дозволяється зберігати устатковання та матеріали, що не використовуються для технічного обслуговування та ремонту ліфтів. А також не дозволяється встановлювати устатковання і прокладати комунікації, які не належать до ліфта, за винятком систем, які призначені для опалення і вентиляції вказаних приміщень. Пускорегулювальні пристрої вказаних систем і комунікацій повинні бути розміщені поза цими приміщеннями.

Ліфти підлягають перереєстрації після: реконструкції; модернізації, якщо був складений новий паспорт ліфта; передачі у власність або експлуатацію іншому суб'єкту господарювання.

Суб'єкт господарювання, який має намір розпочати (продовжити) експлуатацію ліфтів, повинен отримати дозвіл відповідно до вимог НПАОП 0.00-4.05-2003 ( 1631-2003-п ) і забезпечувати їх утримання в справному стані та безпечно експлуатувати шляхом організації належного технічного обслуговування, технічного огляду та ремонту. З цією метою він повинен: - призначати наказом працівників, відповідальних за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів та організацію їх експлуатації; - призначати наказом електромеханіків, які одночасно є відповідальними особами за їх справний стан; - призначати наказом ліфтерів і операторів диспетчерського зв'язку (якщо такий є).

Позачерговий технічний огляд ліфта проводять у разі: - введення його в експлуатацію після ремонту, реконструкції або модернізації; - перерви в експлуатації більше як на 12 місяців; - демонтажу та встановлення на новому місці; - закінчення граничного строку експлуатації (із застосуванням видів робіт, що не використовувались під час експертного обстеження); - експлуатаційної чи деградаційної відмови, виявлення зносу (механічного або корозійного), залишкової деформації, тріщин, інших пошкоджень складових частин, деталей або їх елементів; - аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру. В інших випадках позачерговий технічний огляд проводиться

відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці або за ініціативою роботодавця. У разі проведення позачергового технічного огляду в паспорті

ліфта зазначається причина його проведення. До складу робіт з проведення позачергового технічного огляду входять перевіряння і випробовування такі ж, як при проведенні первинного технічного огляду згідно з розділом 9.3, за винятком пунктів 9.3.7-9.3.9 цих Правил.

Відповідно до п. 10 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки визначено, що технічний огляд устатковання проводить спеціалізована організація (крім первинного та позачергового, який проводить уповноважена організація у разі закінчення граничного строку експлуатації, виникнення аварії або пошкодження, спричиненого надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру).

Згідно ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, в якому зазначається детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб’єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов’язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю) відповідно до закону.

Пунктом 2.26 Положення №826 передбачено, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки: порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників; не проведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно ч.5 ст.4 зазначеного Закону України повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Аналіз вищезазначених норм законодавства свідчить про те, що для звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері з охорони праці та промислової безпеки виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг та відповідно застосування судом таких заходів реагування, обов’язковою умовою є те, що такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, та належними доказами існування такої загрози є результати перевірки.

Позивачем при перевірці виробничих об’єктів ОСББ «МАЛИНОВСЬКОГО 27» встановлені порушення відповідачем вимог у вигляді виконання робіт по експлуатації ліфту М7929, а саме: закінчився термін служби ліфта. Позачерговий технічний огляд (після експертного обстеження), силами уповноваженої організації, відповідно до НПАОП 0.00-6.18-2004 не проведено; не отримано дозвіл територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охороні праці (Головне управління Держпраці в Одеській області) на експлуатацію ліфта. Постанова КМ України №1107 від 26.10.11г; шахт ліфта не забезпечена постійним електричним освітленням, які дає інтенсивність світла не менше ніж 50 люкс на висоту 1000 мм над дахом кабіни і над підлогою приямка, навіть якщо двері шахти закриті. Порушено п. 6.4.26. НПАОП 0.00-1.02-08; електрозахисні засоби у машинному переміщені ліфтів відсутні; у машинному приміщенні зберігається обладнання та матеріали, які не використовуються для технічного обслуговування і ремонту ліфтів; на основній посадочній (завантажувальній) площадці не вивішена табличка з вказівками: 1) найменування ліфта; 2) вантажопідйомность (з зазначенням допустимого числа пасажирів); 3) номера телефону для зв'язку з обслуговуючим персоналом або з аварійною службою. Порушено п. 9.7.14. НПАОП 0.00-1.02-08; стіни і стеля машинного приміщення не пофарбовані світлою фарбою (Машинне приміщення потребують у ремонту); не надано наказ щодо призначення працівників відповідальних за організацію ремонту, обслуговування та безпечної експлуатації ліфтів; не забезпечено справний стан ліфта, а саме: відсутні пружини буферів противаг та кабін. Порушено п.9.7.1. НПАОП 0.00-1.02-08; прокладення, з'єднання і відгалуження дротів та кабелів в машинному приміщенні не відповідає вимогам нормативних документів (дроті та кабелі не закріплені, прокладені без використання тросової підвіски або лотків); не перереєстрований після отримання зміни власника; після модернізації ліфта не внесені відповідні зміни у паспорті ліфта, а саме не надані документи підтверджуючі якість встановленої станції керування «Тополь» та відсутні оновленні принципові електричні схеми.

На думку суду, подальша експлуатація зазначеного ліфту до отримання дозволу територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з промислової безпеки та охороні праці на експлуатацію ліфтів, а також до повного усунення встановлених порушень, створює об’єктивну загрозу здоров’ю і життю людей, які відповідно до положень ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, і може призвести до тяжких наслідків, що, в свою чергу, є підставою для застосування до ОСББ «МАЛИНОВСЬКОГО 27» заходів реагування у вигляді повного зупинення виконання робіт по експлуатації вищезазначених ліфтів до усунення відповідних порушень.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоровця, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Аналогічні правові норми містяться у ст.183-6 КАС України, яка регламентує порядок застосування судом заходів реагування в сфері державного нагляду за позовами суб’єктів владних повноважень.

Суд вважає, що наведені вище обставини свідчать про ґрунтовність заходів, які просить застосувати позивач, адже виявлені позивачем порушення можуть призвести до заподіяння шкоди здоров’ю та життю людей, які проживають в будинку, де експлуатується ліфт.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що у відповідності до ч.12 ст.1832 КАС України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Заява про скасування заходів реагування підлягає розгляду та вирішенню суддею одноособово з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом п'яти днів з дня її отримання судом. Неприбуття у судове засідання осіб, яким належним чином повідомлено про час і місце розгляду, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі якщо суд дійде висновку про можливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, він розглядає заяву у порядку письмового провадження.

За результатами розгляду заяви суд постановляє ухвалу про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яка не підлягає оскарженню.

Відмова у задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про скасування заходів реагування.

Відповідно до положень п.10 ч.1 ст.256 КАС України постанови по вказаній категорії справ, якщо це загрожує життю та/або здоров’ю людей, підлягають негайному виконанню.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163, п.10 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Держпраці в Одеській області до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Малиновського 27”, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ «Комфортсервіс» про застосування заходів реагування задовольнити.

Постанова підлягає негайному виконанню

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян