Справа № 761/4124/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4124/17
Провадження № 2-а/761/385/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Коломійчука Владислава Володимировича, третя особа : Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Коломійчука Владислава Володимировича (далі - відповідач), третя особа : Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 серпня 2016 року приблизно о 10 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Набережне шосе зі сторони моста Патона в сторону моста Метро у крайній лівій смузі руху відбулася дорожня-транспортна пригода, яка призвела до зіткнення наступних транспортних засобів: Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, Volvo ХС60, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_6. На позивача відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Позивач вважає, що працівниками поліції було порушено його законні права та інтереси, оскільки оформлення ДТП було здійснено без повного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи, без залучення експерта. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В результаті протиправних дій відповідачем, позивач був підданий безпідставному притягненню до адміністративної відповідальності, обмежений у повноцінному користуванні водійськими правами внаслідок їх вилучення, для доведення своєї невинуватості поніс витрати для замовлення і проведення за власний рахунок експертного дослідження обставин ДТП.

Тому, позивач просив суд визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Коломійчука Владислава Володимировича щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 05.08.16 (серія АП2 № 332671) за ст. 124 КУпАП та щодо тимчасового вилучення у нього посвідчення водія (серія ВАЕ № 401177, виданого ВРЕР 2 УДАІ м. Києва).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 05 серпня 2016 року інспектор патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Коломійчук Владислав Володимирович склав протокол про адміністративне правопорушення, серія АП2 №332671, встановивши, що 05 серпня 2016 року приблизно о 11 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Набережне шосе водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volvo ХС60, д.н.з. НОМЕР_3, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4, порушивши п. 13.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення (а.с. 39).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 46-47).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 п. 1, 2, 3 та 8 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п.п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки особи, щодо якої він складений, та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, крім того, перевірка правильності його складення повинна поряд з іншим здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12.10.2016 року в справі № 161/5061/16-а, ухвалі від 11.01.2017 року в справі № 555/1627/16-а, ухвалі від 01.02.2017 року в справі № 824/502/16-а та Київським апеляційним адміністративним судом в постанові від 23.02.2017 року в справі №754/10278/16-а.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, судом встановлено, що права позивача не було порушено, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача було складено уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та з дотриманням правил чинного законодавства, крім того, постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 21, 71, 72, 99, 100, 104, 105, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; ст.ст. 23, 12, 124, 182, 188-6, 251, 252, 255, 265-1 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Коломійчука Владислава Володимировича, третя особа : Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя