Справа № 495/2961/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

15 серпня 2017 р. Справа № 495/2961/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Боярський О.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

при секретарі - Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Одеської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про визнання незаконною бездіяльності та визнання незаконним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про визнання незаконною бездіяльності Одеської міської ради щодо ненадання відповіді на звернення від 04 жовтня 2016 року; визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради №1098-VII від 21 вересня 2016 року про затвердження детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі.

Одночасно з адміністративним позовом позивачі надали клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Одеської міської ради №1098-VII від 21 вересня 2016 року про затвердження детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі; заборонення Управлінню архітектури Одеської міської ради видавати містобудівні умови та обмеження в межах затвердженого рішенням Одеської міської ради №1098-VІI від 21 вересня 2016 року детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2017 року клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію рішення Одеської міської ради №1098-VІI від 21 вересня 2016 року про затвердження детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі. Заборонено Управлінню архітектури Одеської міської ради видавати містобудівні умови та обмеження в межах затвердженого рішенням Одеської міської ради №1098-VІI від 21 вересня 2016 року детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі.

В апеляційних скаргах Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З наведеної норми слідує, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заявленого клопотання, позивачами зазначено про те, що вони є мешканцями приватного сектору в м.Одесі напроти якого планується будівництво 25-поверхового житлового будинку з вбудованим паркінгом, а саме на території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі, а тому дане будівництво завдасть шкоди існуючим інженерним мережам, порушить стік липневих вод, що може призвести до підтоплення приватного сектору, а також безпосередньо дане будівництво 25-поверхового житлового будинку порушить права та законні інтереси позивачів як мешканців малоповерхових житлових будинків приватного сектору на суміжній території.

Крім того, позивачами зазначено, що будівництво 25-поверхового житлового будинку з вбудованим паркінгом грубо порушує норми Закону України «Про основи містобудування», оскільки відповідно до графічної частини Генерального плану міста Одеси «Схема планувальних обмежень» об'єкт, на місці якого планується житлова забудова має санітарно-захисну зону промислових підприємств і відноситься до IV-V класу шкідливості, а тому будування в межах даної зони недопустимо. Виходячи із можливої площі забудови і вимог п.3 та п.8 прим.1 ДБН 360-92 «Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень» висотність будівництва не повинна перевищувати п'яти поверхів, а тому рішення Одеської міської ради №1098-VII від 21 вересня 2016 року про затвердження детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі є незаконним.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, колегія суддів зазначає, що в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову позивачами не надано жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а зупинення дії Одеської міської ради №1098-VII від 21 вересня 2016 року до прийняття рішення по суті не відновить стан позивачів.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими посилання апелянтів на те, що позивачем не наведено жодного факту та не надано доказів заподіяння шкоди іх інтересам саме як мешканців приватного сектору в м.Одесі, оскільки позивачами лише припускається можливість будівництва на підставі оскаржуваного рішення 25-поверхового житлового будинку з вбудованим паркінгом.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів стосовно того, що оскаржувана ухвала фактично містить положення, що перешкоджають діяльності Одеської міської ради та Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради з реалізації ними визначених законодавством повноважень у сфері містобудування, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.42 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.3 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації відноситься, зокрема, до виключної компетенції міських рад.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено міські ради одним з органів, на які покладено повноваження з управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до ч.1 ст. 6, ч.1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю, яке зокрема, здійснюється шляхом планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях, відноситься серед інших суб'єктів владних повноважень і до компетенції органів місцевого самоврядування.

Особливості планування і забудови території визначено положеннями статті 2 Закону, відповідно до якої планування і забудова територій становить собою діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка, крім іншого, передбачає розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів.

Отже, планування територій м. Одеси передбачає вирішення питань розробки детальних планів територій в межах м. Одеси та їх затвердження, чинним законодавством віднесено до компетенції Одеської міської ради та її виконавчих органів, на які законом фактично покладено обов'язок щодо реалізації регулювання планування територій.

Згідно ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Відповідно до пункту 4.1 ДБН Б. 1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» (далі - ДБН) детальний план розробляється з метою уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території району.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Таким чином, прийняттям міською радою рішень про розробку відповідного детального плану території та його затвердження лише визначається намір реалізувати функції органу місцевого самоврядування щодо планування територій в межах міста, а відтак жодним чином не порушує та не може порушувати прав інших осіб, в тому числі і прав позивачів.

Разом з цим, колегія суддів враховує посилання апелянтів на те, що вжиті заходи забезпечення позову очевидно порушують права та охоронювані інтереси осіб, що не є учасниками даних спріних правовідносин, але мають намір здійснити будівництво на відповідній території та вже вжили усіх заходів, передбачених Законом для одержання містобудівних умов та обмежень, однак протиправно позбавлені можливості їх отримати, що не відповідає принципам розумності, обґрунтованості і адекватності, не забезпечує збалансованості інтересів сторін, інших учасників судового процесу, а також осіб, що не учасниками судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує на тому, що розглядаючи дану справу та відповідно спірне питання, судом першої інстанції належним чином не перевірено дотримання ч.1 ст. 19 КАС України, якою передбачено, що адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку розгляд Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області адміністративної справи за місцезнаходженням позивача, що передбачено ч.2 ст. 19 КАС України є помилковим, оскільки такий розгляд можливий лише при розгляді адміністративної справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим судове рішення, відповідно до п.6 ч.1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню з постановлянням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.6 ч.1 ст. 199, п.3 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Одеської міської ради №1098-VII від 21 вересня 2016 року про затвердження детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі; заборонення Управлінню архітектури Одеської міської ради видавати містобудівні умови та обмеження в межах затвердженого рішенням Одеської міської ради №1098-VІI від 21 вересня 2016 року детального плану території в межах вулиць: Дача Ковалевського, Бабушкіна, Золотий берег, пров. Лодочного у м. Одесі відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 серпня 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук