Справа № 196/938/16-а(2-а/196/45/2016)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2017 рокусправа № 196/938/16-а(2-а/196/45/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 р. по справі №196/938/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - директор Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації Крупська Вікторія Володимирівна, Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - директор Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації Крупська Вікторія Володимирівна, Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати дії Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 2600 грн. протиправними, та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити недораховану суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком у відповідності до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що становить 8592,00 грн.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

До судового засідання представник відповідача та представники третіх осіб не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності зазначених осіб.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.01.2014 р.

Листом Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 29.07.2016 року №01/1436-01-08 повідомлено позивачу, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» зобов'язано забезпечити подання до 1 квітня 2016 р. органам соціального захисту населення Пенсійним фондом України - переліку осіб, які перебувають на обліку в його органах. ОСОБА_2 згідно зі списком Пенсійного Фонду України належить до виплати 2600,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги до 5 травня помилково керувався постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», оскільки згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Фактично ж позивачу виплата щорічної допомоги до 5-го травня за 2016 рік була здійснена у меншому розмірі.

Колегія суддів апеляційної інстанції здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі є необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.01.2014 року (а.с. 8).

Згідно з листом Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 29.07.2016 року №01/1436-01-08 на адвокатський запит представника ОСОБА_2 повідомлено позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» зобов'язано забезпечити подання до 1 квітня 2016 р. органам соціального захисту населення Пенсійним фондом України - переліку осіб, які перебувають на обліку в його органах. ОСОБА_2 згідно зі списком Пенсійного Фонду України належить до виплати 2600,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997р. у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент спірних правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилось 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, проводиться в наступних розмірах: І групи - 2 975 гривень, ІІ групи - 2 600 гривень, ІІІ групи - 2 310 гривень.

Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2016 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Наведене свідчить про те, що відповідачем у 2016 році правомірно було виконано зобов'язання перед позивачем.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п.2 ч.1 ст.20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

На підставі викладеного, виплачуючи позивачу у 2016 року допомогу до 5 травня у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 р. по справі №196/938/16-а задовольнити.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 р. по справі №196/938/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - директор Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації Крупська Вікторія Володимирівна, Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 196/938/16-а нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - директор Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації Крупська Вікторія Володимирівна, Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 15.08.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко