Справа № 826/4311/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4311/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконною бездіяльність та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, а також зобов'язати державного виконавця поновити виконавче провадження. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що Уряд зобов'язується сплатити пеню з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку з позивачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №49858974 від 20 січня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року у справі №64511/12, згідно з яким Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї декларації. Уряд готовий виконати рішення національних судів, зазначених у додатку, які ще підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1000 євро. Сума у розмірі 1000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов'язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Ці виплати та виконання зазначених рішень національних судів становитимуть остаточне вирішення цих справ.

03 березня 2017 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №49858974 встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року у справі №64511/12 виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України №428 від 23 лютого 2016 року у розмірі 29786,20 грн. (еквівалент 1000,00 Євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України №27 від 17 лютого 2017 року перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 119335,39 грн., з урахуванням чого, керуючись п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року у справі №64511/12 закінчено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на фактичне виконання рішення Європейського суду справ людини і в частині сплати відшкодування 29786,20 грн., що еквівалентно 1000,00 Євро, і в частині виконання рішення національного суду на суму 119335,39 грн., та відсутність законодавчих підстав для нарахування пені за несвоєчасну сплату відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент відкриття виконавчого провадження ВП №49858974) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 8 ч.1 ст.49 наведеного Закону України передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналогічна норма міститься у п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 лютого 2016 року №1404-VIII.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Нормами ч.ч.1-5 ст.8 наведеного Закону передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті «б» частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, саме при порушенні строку сплати стягувачу відшкодування, яке визначено у рішенні Європейського суду з прав людини, на таку суму нараховується пеня відповідно до Рішення, оскільки в силу ст.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що у межах спірних правовідносин сума відшкодування становить 1000,00 Євро, в той час, як вимога про виконання рішення національного суду не є відшкодуванням у розумінні ч.1 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у зв'язку з чим нарахування пені на заборгованість за рішенням національного суду ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» не передбачено.

В той же час, згідно наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень Міністерства юстиції України №428 від 23 лютого 2016 року у розмірі 29786,20 грн., що еквівалентно 1000,00 Євро (проведено банком 25 лютого 2016 року) та №27 від 17 лютого 2017 року на суму 119335,39 грн. (проведено банком 20 лютого 2017 року) повністю виконано рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року у справі №64511/12.

Таким чином, належне позивачу відшкодування у розмірі 1000,00 Євро, на яке ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено нарахування пені, була виплачена у межах встановленого строку.

В той же час, виконання рішення Європейського суду з прав людини щодо перерахування заборгованості за рішенням національного суду у розмірі 119335,39 грн. відбулось в лютому 2017 року, однак наведена сума не була відшкодуванням у розуміння Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», що виключає наявність підстав для нарахування на таку суму пені, передбаченої ст.8 наведеного Закону.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на фактичне виконання рішення Європейського суду справ людини і в частині сплати відшкодування 29786,20 грн., що еквівалентно 1000,00 Євро, і в частині виконання рішення національного суду на суму 119335,39 грн., та відсутність законодавчих підстав для нарахування пені за несвоєчасну сплату відшкодування.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10 серпня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.