Справа № 127/23292/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/23292/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

10 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представник на підставі ордера

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до Вінницької міської ради про зобов'язання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до Вінницької міської ради про зобов'язання вчинити дію.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В апеляційній скарзі позивачі вказали, що висновки викладені в постанові не відповідають обставинам справи, також судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Інші позивачі та відповідач не з'явились в судове засідання про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 (а. с. 21).

Так, позивачі зверталися із письмовими зверненнями до Вінницької міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розташованою за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 10, 12). Зазначені клопотання були розглянуті Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради, якими було відмовлено у набутті права власності на земельну ділянку розташованою за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 11, 13, 14), а також надали перелік обмежень, щодо використання даної земельної ділянки. Свою відмову в задоволенні заяви Департамент містобудування Вінницької міської ради обґрунтовує тим, що згідно з наданих документів заявлена земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 відповідно до відкоригованого генерального плану міста знаходиться в межах червоних ліній та транспортної інфраструктури.

Відтак, земельна ділянка розташованою за адресою АДРЕСА_1 перебуває в зоні садибної житлової забудови в межах «червоних ліній» та зоні транспортної інфраструктури, що підтверджується Генеральним планом зонування м. Вінниці.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи на АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру № 1 в багатоповерховому житловому будинку, також земельна ділянка в користування під дане будинковолодіння рішенням Вінницької міської ради не надавалася. Згідно зі свідоцтвом про право власності (а.с. 21) позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки земельна ділянка розташованою за адресою АДРЕСА_1 перебуває в зоні садибної житлової забудови в межах «червоних ліній» та зоні транспортної інфраструктури.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить по 1/4 частці АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом № 65 про право власності на житло від 20 грудня 2004 року (а.с. 21).

29.02.2016 ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися з заявою до Вінницької міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування земельної ділянки.

Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради надано відповідь від 30.03.2016, в якій повідомлено заявника, що відповідно до Генерального плану м.Вінниці затвердженого міською радою 23.11.2007 № 1498 зі змінами з актуалізацією за результатами його моніторингу, затвердженими рішенням Вінницької міської ради від 01.02.2013 № 1140 та положень містобудівних регламентів Плану зонування м. Вінниці, затвердженими рішенням Вінницької міської ради від 04.07.2008 № 2912 зі змінами, затвердженими рішенням міської ради від 28.08.2015 № 2258 зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка на АДРЕСА_1 розташована в зоні ТР-3 транспортної інфраструктури.

Містобудівними регламентами генерального плану, плану зонування та санітарними нормами і правилами не передбачено відведення земельних ділянок в даній зоні.

Також, Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради повідомлено заявника відповіддю від 22.08.2016 стосовно переліку обмежень щодо використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею - 0,01324 га в т.ч. в межах «червоних ліній» площею - 0,0500 га та зоні транспортної інфраструктури - 0,1233 га визначену згідно з наданими графічними матеріалами.

Відповідно до плану зонування м. Вінниці, земельна ділянка по АДРЕСА_1 (43), перебуває в зоні садибної житлової забудови в межах «Червоних ліній» та зоні транспортної інфраструктури. Обмеження на використання земельної ділянки регламентується згідно з нормами Глави 18 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів ( майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі ).

В силу статті 14 Закону України "Про основи містобудування" до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній, визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; встановлення в межах своїх повноважень на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Пунктом 42 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що до виключної компетенції міських рад належить затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Містобудівна документація є основою, зокрема, для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що червоні лінії - це визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення (п. 14 ч.1 ст. 1).

Відповідно до п.7.26 ДБН 360-92**, територія вулиць і доріг всіх категорій, відокремлюються від інших функціональних територій поселень геодезичне за фіксованими границями - червоними лініями. Розбивочні креслення червоних ліній призначаються для забезпечення регулювання і містобудівного контролю при забудові, реконструкції і благоустрої поселень, при відведенні земельних ділянок, встановленні умов їх використання.

Відтак, відповідно до витягу з Генерального плану м. Вінниці, Плану зонування чітко судами встановлено, що земельна ділянка за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти. 51 розташована в зоні ТР-3 транспортної інфраструктури та не підлягає відведенню в приватну власність, інакше це суперечитиме нормам Глави 18 ЗК України.

Згідно з ч. 5 чт. 111 Земельного кодексу України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки суперечити нормам земельного законодавства, а тому у відповідача не було правових підстав для задоволення поданої позивачами заяви.

До того ж, ч. 8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування

Так, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 земельна ділянка в користування під дане будинковолодіння рішенням Вінницької міської ради не надавалась.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко- економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, Вінницькою міською радою було відмовлено заявникам у зв'язку з розташуванням даної земельної ділянки в зоні ТР-3 транспортної інфраструктури відповідно до Закону, оскільки заявлена земельна ділянка не належить до земель, які надаються громадянам у власність чи у користування.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову, так як чинним земельним законодавством не передбачено передача у приватну власність чи приватне користування громадян земель, які знаходяться в межах «червоних ліній» та в зонах транспортної інфраструктури.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 серпня 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.