Справа № 805/1210/17-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року справа №805/1210/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3, ОСОБА_4 (за довіреністю)

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року по справі №805/1210/17-а (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, скасування запису у трудовій книжці про звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, незаконними та скасування наказу №300 о/с від 31.07.2014 року про звільнення з органів МВС та наказу №1396 від 28.07.2014 року; поновлення на роботі на посаді дільничного інспектора, з урахуванням останнього постійного місця проживання АДРЕСА_1; зобов'язання скасувати запис у трудовій книжці про звільнення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час судового засідання позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги порушення відповідачем вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013р. №230, та не дав належної оцінки, що вся процедура звільнення від рапорту про організування службового розслідування до затвердження висновку службового розслідування відбулась в один день та однією особою. Позивач зазначив, що з наказом про призначення службового розслідування, як і його результатами, ознайомлений не був, відповідних письмових пояснень не надавав. Позивач також зазначив, що будь-яких усних чи письмових наказів про передислокацію не надавалось.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України 15 травня 2009 року.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 300 о/с від 31 липня 2014 року «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, зокрема, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 - дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Єнакіївського міського відділу (за рахунок коштів місцевого бюджету) з 31 липня 2014 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), на підставі наказу Головного управління МВС в області від 28.07.2014 року №1396.

З наведеним наказом позивач був ознайомлений під підпис 23.01.2017 року.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (надалі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом, статтею 7 якого передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, визначені статтею 12 Дисциплінарного статуту, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 цього ж Статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, а статтями 16 та 18 - строк їх накладення та виконання відповідно.

За змістом пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення, тобто у запас Збройних Сил України або у відставку.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п. 66 вказаного Положення, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, проте, факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача мало місце за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію», а також порушення присяги працівника органів внутрішніх справ, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» встановлено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Згідно статті 17 Закону України «Про міліцію» працівники міліції складають присягу, текст якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382 «Про затвердження нового тексту Присяги працівника органів внутрішніх справ України», за якою працівники міліції присягають з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника органів внутрішніх справ закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Складаючи Присягу, працівник органів внутрішніх справ покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за № 628/20941 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), які є узагальненим зібранням норм поведінки працівників органів внутрішніх справ та засобів їх врегулювання.

За своїм функціональним призначенням ці Правила крім іншого орієнтують працівника в умовах конфліктів і етичної невизначеності та інших обставин морального вибору (п.1.3. розділу І Правил).

Згідно п. 1.4. Правил неухильне дотримання принципів і норм цих Правил є важливим чинником якісного виконання працівником оперативно-службових завдань, необхідною умовою суспільної довіри та підтримки діяльності органів внутрішніх справ.

Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання. Громадянин України, який працює або приймається на службу в органах внутрішніх справ, ознайомлюється з вимогами цих Правил (п.п. 2.1.-2.3. розділу ІІ Правил).

За приписами пп. 2.2. п.2 розділу ІІІ Правил професійний обов'язок працівника, як одна із моральних основ служби в органах внутрішніх справ, полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Згідно з пп. 4.1. п.4 розділу ІІІ Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, в тому числі бути прикладом безумовного дотримання вимог закону та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Бездоганне виконання моральних зобов'язань, в свою чергу, забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян, що передбачено пп. 4.2. п.4 розділу ІІІ Правил.

Відповідно до пп. 1.1. п. 1 розділу IV Правил, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2014 року за № 13569/Ав до Головного управління МВС України в Донецькій області надійшла службова телеграма про те, що місцем дислокації ГУМВС України в Донецькій області визначено м.Маріуполь. Відповідно усьому особовому складу Головного управління МВС в області потрібно прибути для реєстрації до місця дислокації до 07 липня 2014 року, а у разі не прибуття до визначеного місця дислокації, звертатися до найближчих територіальних органів внутрішніх справ прилеглих областей для вирішення питання про подальше проходження служби. Також, 04 липня 2014 року була направлена службова телеграма № 13571/Ав, відповідно до якої зазначалось про необхідність прибуття усього особового складу ГУМВС в області до міста Маріуполя.

Інформація про зміну місця дислокації Головного управління МВС України в Донецькій області та про необхідність прибуття до 07 липня 2014 року усього особового складу до визначеного місця дислокації, була також розміщена на веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України.

Викладене свідчить про те, що у відповідності до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту безпосереднім керівником Головного управління МВС України в Донецькій області був винесений усний наказ про зміну місця дислокації Головного управління МВС України в Донецькій області та необхідності прибування усього особового складу до нового місця дислокації ГУМВС України в Донецькій області.

Позивачем не був виконаний наказ про прибуття для подальшого проходження служби до м. Маріуполя, у зв'язку зі зміною місця дислокації Головного управління МВС України в Донецькій області.

28 липня 2014 року начальникові Головного управління МВС України в Донецькій області направлено рапорт, відповідно до якого начальник УКЗ ГУМВС України в Донецькій області доповідав, що до УКЗ ГУМВС в області надійшли відомості Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк, Макіївського та Донецького МУ ГУМВС області з інформацією про особовий склад зазначених ОВС, який відмовляється прибути до іншого місця служби за наказом керівництва ГУ МВС в області. Також надійшла інформація Єнакіївського МВ про особовий склад, який відмовляється виконувати вимоги безпосередніх керівників ОВС і Головного управління через політичні переконання. А також, зазначено про доцільність організувати проведення службового розслідування за фактами невиходу на службу працівників зазначених ОВС.

До списку працівників Єнакієвського МВ ГУМВС України в Донецькій області, які незаконно відсутні та підлягають звільненню з ОВС включений позивач.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 28 липня 2014 року №1395 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС ГУМВС в області.

Згідно висновку службового розслідування від 28.07.2014 року встановлено, що керівництвом Головного управління МВС України в Донецькій області було надано усний наказ всім працівникам ОВС Донецького МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в Донецькій області Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області, Макіївського МУ ГУМВС області прибути до м.Маріуполя для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольского оперативного округа. До теперішнього часу деякі працівники зокрема, позивач, грубо порушуючи вимоги ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7,8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1.2, 2.2, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012р., в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, дотримання службової дисципліни не прибули до м.Маріуполя для подальшого проходження служби.

Опитати із зазначених питань, зокрема, позивача, не представилося можливим через його небажання спілкуватися з представниками ГУМВС в області, фактичний самовільний вихід з-під юрисдикції органів внутрішніх справ України та відсутність з ними будь-якого зв'язку.

Відповідних рапортів про неможливість прибуття до місця дислокації позивач до ГУМВС в області не надавав.

Згідно п. 3 висновку за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу ОВС України, ігнорування статті 65 Конституції України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, порушення ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, в частині відданості народові України, суворого дотримання Конституції України та чинного законодавства, захисту державного устрою, звільнити з органів внутрішніх справ наступних працівників ГУМВС в області, зокрема, позивача.

На підставі наведеного висновку наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 28.07.2014р. № 1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і молодшого начальницького складу ОВС України, ігнорування ст. 65 Конституції України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, порушення ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, в частині відданості народові України, суворого дотримання Конституції України та чинного законодавства, захисту державного устрою, прийнято рішення звільнити позивача з органів внутрішніх справ.

Під час розгляду справи позивач надав пояснення про те, що він не міг виїхати з тимчасово окупованої території так званої ДНР (м.Єнакієве) та звернутися до ГУМВС в області через те, що у нього на піклуванні знаходилась бабуся, а також відсутність будь-яких видів доходу проте, згідно з п.4.1 розділу VI Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України віл 22.02.2012 року №155, працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби. Позивач повинен був виїхати на територію, підконтрольну українській владі та продовжувати нести службу у важкий для країни час. Незважаючи на наявну інформацію, ігноруючи дисципліну працівника міліції, яка базується відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, позивач продовжував залишатись на тимчасово окупованій території так званої ДНР (м.Єнакієве).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доводиться скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, а тому відповідачем правомірно звільнено позивача із займаної посади за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013р. №230 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за №541/23073, службовою особою органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування має бути забезпечене повне, всебічне і об'єктивне дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення, задля чого ця особа наділена повноваженнями, передбаченими підпунктом 6.2.1 Інструкції.

Пунктом 5.1 вказаної Інструкції встановлено строк службового розслідування, який за загальним правилом може тривати місяць із дня видання наказу про його призначення.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Вказаним пунктом також встановлено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що повідомити позивача про проведення службового розслідування, отримати письмові прояснення щодо обставин неприбуття позивача до місця дислокації Головного управління МВС України в Донецькій області не було можливим через небажання останнього спілкуватися з представниками ГУМВС в області, відсутності з ним будь-якого зв'язку, та перебуванням позивача на території, тимчасово не підконтрольній українській владі, тобто у м. Єнакієве Донецької області.

За таких обставин, посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, колегією суддів не прийнято до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року по справі № 805/1210/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року по справі № 805/1210/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 серпня 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 17 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.