Справа № 578/631/17
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 578/631/17
провадження №2-а/578/21/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача Лапко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїї з Ковпаківським районним судом м. Суми в залі суду в смт Краснопілля адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Лапко Дмитра Івановича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Лапко Дмитра Івановича, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 438496 від 27 червня 2017 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що була порушена процедура розгляду адміністративної справи. Розглянувши незаконно справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції Лапко Д.І. суттєво порушив його права, визначені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги адміністративного позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач позов не визнав, у судове засідання надав письмові заперечення, за змістом яких уважав вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку мобільного телефону, тримаючи його в руках, тим самим порушив п. 2.9 д ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП. Указав, що діяв у законний спосіб в межах чинного законодавства /ас 37-40/.

Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку доказам по справі, судом встановлено наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми старшого лейтенанта поліції Лапко Дмитра Івановича у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 438496 від 27 червня 2017 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн. штрафу. Відповідачем застосоване до позивача стягнення в межах санкції, встановленої за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21124, номерний знак НОМЕР_1, 27 червня 2017 року о 15 годині 00 хвилин, в м. Суми по вул. Прокоф'єва, буд. 21 під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив пункт 2.9. Д Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись в цілому з діями відповідача, ОСОБА_1 оскаржив його рішення до суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.9. «д» Водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Відповідальність за порушення приписів п. 2.9. «д» Правил, визначена частина друга статті122 КУпАП, згідно якої порушення правил, зокрема, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до статті276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідач, жодних письмових доказів, які б спростовували позовні вимоги ОСОБА_1 до суду не направив.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону, щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення не надано суду жодних доказів.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини протии безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення іншихдоказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретнійадміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, суд приходить до висновку, що інспектором поліції не дотримано вимог КУпАП.

З огляду на викладене, інспектор не мав права виносити адмінпостанову на місці зупинки автомобіля, а мусив зробити це в приміщенні управління поліції.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Лапко Д.І. суттєво порушив права ОСОБА_1

Частина 2 статті 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом при вирішенні даного спору також враховуються приписи частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

В силу принципу презумції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, відповідачем всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України наявність порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

Відповідно, постанова у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 438496 від 27 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 7 - 9, 11, 14, 69 - 72, 86, 87, 128, 159, 160 - 163, 167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 438496 від 27 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Косар