Справа № 461/2856/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/6865/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Моісеєнко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0451/209100501/17 від 07 квітня 2017 року згідно ч.3 ст. 470 ст. 470 Митного кодексу України та накладення штрафу у розмірі 8500 грн. Крім того, просив провадження у справі закрити.

Постановою від 25 травня 2017 року Галицький районний суд м. Львова відмовив у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою позивач обґрунтовує тим, що факт повідомлення ним митниці про неможливість вивезення автомобіля вчасно 09.01.2017 року через ДТП у період хвороби свідчить про те, що апелянт є відповідальним і законослухняним громадянином. Незважаючи на ушкодження здоров'я, він знайшов в собі волю та сили, щоб дістатися до митниці якнайшвидше і виконати свій обов'язок. Трактування судом того факту, що доказ, який підтверджує хворобу є необґрунтованим та таким, що знецінює поняття прав людини та визначення згідно ст. 3 Конституції України того, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні є найвищою соціальною цінністю.

Крім того, факт його лікування і достовірність довідки визнається обома сторонами, перевірений ДФС по місцю видання довідки - відповідно трьох денний пропуск терміну подачі заяви в Митницю є поважним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просять задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 10.02.2017 року державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Кіт Н.Б. склав протокол про порушення митних правил за № 0451/209100501/17 відносно ОСОБА_1.

В протоколі зазначено, що 10.02.2017 року о 20 годин 10 хвилин, через пункт пропуску «Рава-Руська-Гребенне» м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ДФС в'їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Україна, з причепом-платформою, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Україна, у якому позивач прямував у якості пасажира у приватну поїздку з України у Республіку Польщу. На причепі-платформі знаходився легковий автомобіль марки «Кіа Carens», реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Польща).

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього та особу, яка його переміщувала, в ПІК «Інспектор» та в САІС Держмитслужби України виявлено, що ОСОБА_1 27.12.2016 р. о 02 годині 25 хвилин через пункт пропуску «Зосін-Устилуг» Волинської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Кіа Carens», VIN-код НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрація Республіка Польща). Тобто, пропуск гр.ОСОБА_1 даного транспортного засобу на митну територію України здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Станом на 10.02.2017 р. вищезгаданий транспортний засіб за межі митної території України не вивозився, та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений.

07.04.2017 року заступник начальника Львівської митниці ДФС виніс постанову № 0451/209100501/17 в справі про порушення митних правил, згідно з якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль було ввезено на митну територію України в митному режимі «транзит» 27.12.2016 року, то з урахуванням максимального строку транзитного перевезення, останнім днем для вивезення такого є 06.01.2017 року. Саме до цієї дати, ОСОБА_1 повинен був повідомити митний орган про обставини, які унеможливлюють вивезення вказаного автомобіля ним. Таке повідомлення митному органу надане не було.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

А згідно з ч. 1 ст. 192 цього Кодексу якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки ввезеного ним на митну територію України в режимі транзиту зазначеного автомобіля чи переведення його в інший митний режим, але зазначає, що не зміг зробити цього з об'єктивних і незалежних від нього причин, а саме, у зв'язку з тим, що 27.12.2016 року позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та перебував на лікуванні у медичному центрі «Веданта» в період з 03.01.2017 року по 12.01.2017 року.

Зазначене підтверджується копіями актів пояснення з місця дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2016 року, заключенням ТзОВ Медичного центру «Веданта» та довідкою ТзОВ Медичного центру «Веданта» від 23.03.2017р. № 2-03 про те, що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному обстеженні та лікуванні у медичному центрі «Веданта» в період з 03.01.2017р. по 12.01.2017р.

Під час перебування на лікуванні, 09.01.2017 року ОСОБА_1 подав до Львівської митниці Міндоходів повідомлення про те, що автомобіль марки «Кіа Carens» реєстраційний номер НОМЕР_3 потрапив у ДТП та перебуває на майданчику тимчасового утримування ТзОВ «Геслан». На підтвердження зазначеного, позивач подав до митного органу пояснення акту ДТП, відібрані працівниками поліції 27.12.2016р. та фото автомобіля марки «Кіа Carens», номерний знак НОМЕР_5 після ДТП.

Згідно пояснень позивача, ОСОБА_6, а також допитаного в судовому засіданні апеляційного суду 08.08.2017р. свідка ОСОБА_7, позивач та ОСОБА_6 відмовилися від оформлення ДТП 27.12.2016 року працівниками поліції за згодою двох сторін.

Розділом VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Так, відповідно до п. 2 цього Порядку підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п. 5 цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили..

Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.

Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 дійсно потрапив у аварію 27.12.2016 року, керуючи автомобілем марки «Кіа Carens» реєстраційний номер НОМЕР_3. В той же час, позивач 09.01.2017 року повідомив Львівську митницю Міндоходів про зазначене, що підтверджується повідомленням матеріалами справи та не заперечується відповідачем. (а.с 8).

При цьому, апеляційний суд зазначає, що позивач пропустив строк повідомлення митного органу на 3 дні не умисно чи з необережності, а виключно з поважних причин, оскільки перебував на лікуванні у медичному центрі «Веданта».

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В силу приписів п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати порядку адміністративного провадження.

Оскільки питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення не належить до компетенції адміністративного судочинства, колегія судді визнає правильним провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2017 року справі № 461/2856/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0451/209100501/17 від 07 квітня 2017 року про накладення штрафу в розмірі 8500 грн. згідно з ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України на ОСОБА_1.

Провадження у справі в частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин

Постанова в повному обсязі складена 10 серпня 2017 року.