Справа № 815/1780/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1780/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна О.О.,

при секретарі судового засідання Осіпова М.Ю.,

за участю представника позивача Александрової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аль Мак" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И Л А :

24.03.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Аль Мак" звернулось з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України

№100270001/2017/000060/2 від 02.02.2017р.;№100270001/2017/000061/2 від 02.02.2017,

№100270001/2017/000063/2 від 03.02.2017 р.;№100270001/2017/000065/2 від 05.02.2017,

№100270001/2017/000067/2 від 06.02.2017 р.;№100270001/2017/000068/2 від 07.02.2017,

№100270001/2017/000069/2 від 07.02.2017 р.;№100270001/2017/000073/2 від 07.02.2017,

№100270001/2017/000075/2 від 07.02.2017 р. №100270001/2017/000077/2 від 08.02.2017,

№100270001/2017/000078/2 від 08.02.2017 р.;№100270001/2017/000079/2 від 08.02.2017,

№100270001/2017/000080/2 від 08.02.2017 р. №100270001/2017/000081/2 від 09.02.2017,

№100270001/2017/000106/2 від 15.02.2017 р.;№100270001/2017/000126/2 від 23.02.2017,

№100270001/2017/000127/2 від 23.02.2017 р.;№100270001/2017/000128/2 від 23.02.2017,

№100270001/2017/000136/2 від 25.02.2017 р.;№100270001/2017/000140/2 від 25.02.2017,

№100270001/2017/000146/2 від 27.02.2017 р.;№UA100110/2017/000456/2 від 06.04.2017 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

№ 100270001/2017/00070 від 02.02.2017 р., № 100270001/2017/00071 від 02.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00073 від 03.02.2017 р., № 100270001/2017/00075 від 05.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00077 від 06.02.2017 р., № 100270001/2017/00079 від 07.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00078 від 06.02.2017 р., № 100270001/2017/00084 від 07.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00085 від 07.02.2017 р., № 100270001/2017/00087 від 08.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00088 від 08.02.2017 р., № 100270001/2017/00089 від 08.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00090 від 08.02.2017 р., № 100270001/2017/00091 від 09.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00117 від 15.02.2017 р., № 100270001/2017/00142 від 23.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00140 від 23.02.2017 р.; № 100270001/2017/00141 від 23.02.2017 р.;

№ 100270001/2017/00151 від 25.02.2017 р., № 100270001/2017/00155 від 25.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00161 від 27.02.2017 р., № UA100110/2017/00389 від 06.04.2017 р., посилаючись на те, що митний орган за наявності повного пакету документів для митного оформлення товарів за основним методом протиправно відмовив в такому оформленні.

Відповідач заперечував проти позову та зазначав, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності. У зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог ч.3 ст.53 МК України, декларанту було запропоновано надати додаткові документи, від надання яких останній відмовився. На підставі викладеного митний орган обґрунтовано визначив митну вартість товарів самостійно за резервним методом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони Київській митниці ДФС до набрання судовим рішення по справі законної сили перераховувати надані ТОВ «Аль Мак» фінансові гарантії у вигляді грошової застави за митними деклараціями з рахунку митниці до державного бюджету у якості митних платежів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року позов задоволений в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив ухвалу та постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у позові у повному обсязі та нову ухвалу про скасування заходів забезпечення позову та відмови у заявленому клопотанні.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

23.01.2017р. між позивачем (покупець) та компанією "KRW Compani" укладено контракт № 2301/17, згідно з п.1.1 якого продавець продає, а покупець покупає товар вартістю, у кількості, в асортименті, за ціною та умовами поставки, які визначаються в інвойсі, як невід'ємної частини контракту.

Відповідно до інвойсів, на виконання умов контракту № 2301/17. компанія "KRW Compani" поставила на адресу ТОВ "Аль Мак" протягом періоду з 02.02.2017 по 01.03.2017 предмети одягу, взуття та аксесуарів до них.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару, та підтвердження митної вартості товару ТОВ "Аль Мак" подало до Київської міської митниці ДФС електронні митні декларації від 02.02.2017 №100270001/2017/081116, від 02.02.2017 №100270001/2017/081169, від 03.02.2017 № 100270001/2017/081247, від 05.02.2017 № 100270001/2017/081331, від 06.02.2017 № 00270001/2017/081465, від 06.02.2017 №100270001/2017/081480, від 06.02.2017 № 100270001/2017/081505, від 07.02.2017 № 100270001/2017/081616, від 07.02.2017 № 100270001/2017/081619, від 07.02.2017 № 100270001/2017/081647, від 08.02.2017 № 100270001/2017/081758, від 08.02.2017 № 100270001/2017/081778, від 08.02.2017 № 100270001/2017/081782, від 09.02.2017 № 100270001/2017/081849, від 15.02.2017 № 100270001/2017/082518, від 23.02.2017 № 100270001/2017/083376, від 23.02.2017 № 100270001/2017/083377, від 23.02.2017 № 100270001/2017/083370, від 24.02.2017 № 100270001/2017/083522, від 25.02.2017 № 100270001/2017/083542, від 27.02.2017 № 100270001/2017/083775, від 01.03.2017 № UA 100110/2017/084030.

Разом з митними деклараціями до Київської митниці ДФС подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) №2301/17 від 23.01.2017р., коносаменти, міжнародні автомобільні накладні, інвойси, декларації країни відправлення від 10.12.2016, пакувальні листи від 02.02.2017 б/н, прайс-листи виробника товару, акти фізичного огляду товарів.

Під час здійснення Київською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, остання прийшла до висновку, що в поданих документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та у вказаних документах містяться розбіжності, а саме:

- відповідно до положень контрактів оплата здійснюється або попереднім платежем або після отримання товару, проте ні у контракті, ні у інвойсі строки після оплати не обумовлені;

- відповідно до положень контрактів оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на рахунок продавця, або по іншим реквізитам, які будуть вказані в додаткових угодах до договору, але до митного оформлення додаткові угоди не надані;

- у страхових полісах відсутній номер інвойсу за яким здійснюється митне оформлення вантажу, що унеможливлює впевнитись відповідно до якої партії товару страхувався вантаж, хоча такі графи у страховому полісі передбачені;

- в експортній декларації не зазначені данні про контракт відповідно до якого відбувалась поставка, хоча така графа в експортній декларації передбачена;

- надані прайс - листи на умовах поставки СІF Одеса (Чорноморськ) вказують на суб'єктивну спрямованість даних пропозицій та суперечать самій суті прайс - листа.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, декларанта було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, перелік яких є аналогічним по всім поданим митним деклараціям, а саме: договори з третіми особами, пов'язаними з договором пр. поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо таки платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (контрактом), якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять вартість страхування, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

ТОВ "Аль-Мак" на адресу Київської митниці ДФС надіслані листи протягом лютого 2017 року, якими адресата повідомлено про неможливість надання додаткових документів.

За результатами розгляду питання щодо митного оформлення товару, зазначеного у митних деклараціях, Київською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу:

№100270001/2017/000060/2 від 02.02.2017р.;№100270001/2017/000061/2 від 02.02.2017,

№100270001/2017/000063/2 від 03.02.2017 р.;№100270001/2017/000065/2 від 05.02.2017,

№100270001/2017/000067/2 від 06.02.2017 р.;№100270001/2017/000068/2 від 07.02.2017,

№100270001/2017/000069/2 від 07.02.2017 р.;№100270001/2017/000073/2 від 07.02.2017,

№100270001/2017/000075/2 від 07.02.2017 р. №100270001/2017/000077/2 від 08.02.2017,

№100270001/2017/000078/2 від 08.02.2017 р.;№100270001/2017/000079/2 від 08.02.2017,

№100270001/2017/000080/2 від 08.02.2017 р. №100270001/2017/000081/2 від 09.02.2017,

№100270001/2017/000106/2 від 15.02.2017 р.;№100270001/2017/000126/2 від 23.02.2017,

№100270001/2017/000127/2 від 23.02.2017 р.;№100270001/2017/000128/2 від 23.02.2017,

№100270001/2017/000136/2 від 25.02.2017 р.;№100270001/2017/000140/2 від 25.02.2017,

№100270001/2017/000146/2 від 27.02.2017 р.;№UA100110/2017/000456/2 від 06.04.2017 та відмовлено у прийнятті вказаних декларацій шляхом оформлення Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

№ 100270001/2017/00070 від 02.02.2017 р., № 100270001/2017/00071 від 02.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00073 від 03.02.2017 р., № 100270001/2017/00075 від 05.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00077 від 06.02.2017 р., № 100270001/2017/00079 від 07.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00078 від 06.02.2017 р., № 100270001/2017/00084 від 07.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00085 від 07.02.2017 р., № 100270001/2017/00087 від 08.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00088 від 08.02.2017 р., № 100270001/2017/00089 від 08.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00090 від 08.02.2017 р., № 100270001/2017/00091 від 09.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00117 від 15.02.2017 р., № 100270001/2017/00142 від 23.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00140 від 23.02.2017 р.; № 100270001/2017/00141 від 23.02.2017 р.;

№ 100270001/2017/00151 від 25.02.2017 р., № 100270001/2017/00155 від 25.02.2017 р.,

№ 100270001/2017/00161 від 27.02.2017 р., № UA100110/2017/00389 від 06.04.2017 р., в яких зазначено, що у документах, наданих ТОВ "Аль Мак" до Київської митниці ДФС разом з митними деклараціями, містяться розбіжності, а також надані товариством документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари.

Відповідно до положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

На підставі положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України товари було випущені у вільний обіг за митними деклараціями:

від 02.02.2017 № 100270001/2017/081190, від 02.02.2017 № 100270001/2017/081193,

від 03.02.2017 № 100270001/2017/081290, від 05.02.2017 № 100270001/2017/081335,

від 06.02.2017 № 100270001/2017/081519, від 07.02.2017 № 100270001/2017/081560,

від 07.02.2017 № 100270001/2017/081523, від 07.02.2017 № 100270001/2017/081668,

від 07.02.2017 № 100270001/2017/081670, від 08.02.2017 № 100270001/2017/081763,

від 08.02.2017 № 100270001/2017/081780, від 09.02.2017 № 100270001/2017/081789,

від 09.02.2017 № 100270001/2017/081794, від 09.02.2017 № 100270001/2017/081909,

від 15.02.2017 № 100270001/2017/082559, від 23.02.2017 № 100270001/2017/083422,

від 23.02.2017 № 100270001/2017/083418, від 23.02.2017 № 100270001/2017/083424,

від 25.02.2017 № 100270001/2017/083544, від 25.02.2017 № 100270001/2017/083547,

від 28.02.2017 № 100270001/2017/083804, від 06.04.2017 № UА100110/2017/088525 зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України у загальному розмірі 8 740 792, 15 грн. (у т.ч. з ввізного мита - 2 753 523,65 грн, з ПДВ - 5 987 268,50 грн).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з надання ТОВ "Аль Мак" усіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за основним методом та безпідставності коригування Київською митницею заявленої декларантом митної вартості товарів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 вищезазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ст. 53 МК вбачається, що МК передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Згідно ч.3 ст.53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Це, також, відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товарів, були надані відповідачу.

Доводи про наявність певних розбіжностей у наданих документах правильно розцінені судом першої інстанції як такі, що не містять розбіжності, не мають ознаки підробки та містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, що відсутність у митних деклараціях країни відправлення реквізитів зовнішньоекономічного контракту не є доказом не підтвердження митної вартості товару та митницею не надано нормативно-правових обґрунтувань, чи є обов'язковим цей реквізит у митній декларації для експорту з КНР. Товар має бути ідентифікований за іншими обов'язковими реквізитами, якими є дані коносаменту, вантажовідправника, назви товару, його ваги та кількості одиниць, які є присутніми у митних деклараціях країни відправлення.

Вірними є доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що поставка товарів здійснювалась на умовах поставки CIF за Правилами Ікотермс 2010, відповідно до яких витрати на страхування товарів включені в ціну товарів, яка виставлена до оплати продавцем у інвойсах. Таким чином страхові платежі, що сплачені постачальником товару, не впливають на правильність визначення позивачем митної вартості товарів.

Враховуючи, що страхування, як і митне очищення експорту, здійснювалось контрагентом, судова колегія вважає, що на позивача не може бути покладена відповідальність за повноту відомостей, які наведені у страхових документах та експортній декларації.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що ненадання декларантом додаткових угод до контракту не мало наслідком наявності розбіжностей у поданих документах, оскільки зовнішньоекономічним контрактом передбачені платіжні реквізити сторін та потреби в укладанні додаткових угод не було.

Висновки органу доходів і зборів стосовно того, що зазначення у прайс-листах умов поставки СІF Одеса (Чорноморськ) не відповідають вимогам чинного законодавства, судова колегія також вважає такими, що не свідчать про наявність розбіжностей у поданих документах, оскільки на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв'язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Відсутність платіжних документів про оплату поставлених товарів мало наслідком відстрочки платежу, яка передбачена п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2017 № 2301/17, та не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товару. Подані до митного оформлення товарів інвойси є розрахунково-платіжними документами, в яких покупцю виставляються суми до сплати, та міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Судова колегія зазначає, що у спірних рішеннях про коригування заявленої митної вартості в порушення вимог частини 2 ст.55 МК України не навів жодних прояснень, не зазначив інформації та джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Враховуючи вищевикладене, вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, що подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. Виявлені митницею розбіжності судова колегія вважає хибними та такими, що зведені до припущень, які жодним чином не впливають на числове значення складових митної вартості товарів.

Аналіз наведених обставин дає підстав для висновку, що митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам МК України, в зв'язку з чим рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за вищенаведеним переліком є протиправними та правильно скасовані судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Щодо доводів апелянта про незаконність забезпечення позову ТОВ "Аль Мак" шляхом заборони митниці перераховувати до бюджету надані фінансові гарантії у вигляді грошової застави за митними деклараціями судова колегія зазначає наступне.

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про забезпечення позову, виходив з існування очевидної небезпеки заподіяння матеріальної шкоди інтересам позивача, оскільки при задоволенні судом позовних вимог в даній адміністративній справі відновлення порушених прав позивача буде ускладнено та потребуватиме значних зусиль.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує картки відмови Київської митниці у прийнятті митних декларацій та митному оформленні товару за основним методом - ціною контракту та рішення про коригування митної вартості товарів.

Для випуску товарів у вільний обіг TOB "Аль Мак" на підставі ч.7 ст.55 МК України сплатило митні платежі згідно митної вартості, визначеної декларантом та надало фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів, визначеною декларантом та сумою платежів обчисленою митним органом, тобто надало фінансові гарантії у вигляді внесення грошової застави на рахунок митного органу.

Митним кодексом України не встановлено порядку та строків вирішення питань щодо наданої фінансової гарантії у разі оскарження до суду рішення митниці про визначення митної вартості товарів, з урахуванням якого суб'єкт господарювання надає митному органу фінансову гарантію у вигляді внесення грошової застави на рахунок митного органу. Подання до суду адміністративного позову та відкриття провадження по справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення. Враховуючи, що строк дії фінансової гарантії не може перевищувати 90 днів, відповідач по спливу вказаного строку зобов'язаний перерахувати суму наданої гарантії до державного бюджету. Тому в разі задоволенні судом позовних вимог відновлення порушених прав позивача буде ускладнено та потребує значних зусиль.

На підтвердження цього висновку суду свідчать положення п.п.43.3-43.5 ст.43 ПК України та Порядку, затвердженим наказом Міндоходів і зборів, Мінфіну України від 30.12.2013р. №882/1188, про те що повернення надміру утриманих платежів здійснюється за окремою процедурою, яка триває певний період.

При цьому, судова колегія враховує, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії на час розгляду адміністративної справи відповідає положенням ч.ч.3 і 4 ст.117 КАС України, а тому вимоги щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу перераховувати грошові кошти ТОВ "Аль Мак" до Державного бюджету є законними.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні клопотання про забезпечення позову не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що ухвалою Одеского апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 за клопотанням Київсько митниці ДФС відстрочена оплата судового збору в розмірі 77 440 грн., відповідно до ст.98 КАС України з ухваленням судового рішення він має бути стягнутий з відповідача.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Київської митниці Державної фіскальної служби () на користь Державної судової адміністрації України на рахунок №:0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, судовий збір в розмірі 77 440 (сімдесят сім тисяч чотириста сорок)грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя А.В.Крусян