Справа № 242/4708/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Владимирська І.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року справа №242/4708/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2017 року у справі № 242/4708/16-а за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля» про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, управління) про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії (а.с.3-4).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2017 року адміністративний позов задоволений частково, визнано протиправним та скасувано рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30 вересня 2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди його навчання з 15 січня 1997 року по 21 квітня 1997 року, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою; зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди його роботи з 18 травня 1998 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 20 червня 2001 року по 09 серпня 2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» відповідно до записів в трудовій книжці, зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 періоди його роботи з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 25 вересня 2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_2 пенсію згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до заяви № 2054 від 26 вересня 2016 року. В решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 81-83).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надана довідка про підтвердження пільгового стажу, за певний період спірного періоду не сплачені страхові внески підприємством, не надано належний аналіз статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з аналізу зазначеної норми вбачається, що трудова книжка підтверджує наявність трудового стажу роботи, а не пільгового, але суд не врахував зазначене. Крім того, при винесенні рішення суд першої інстанції зобов'язав управління призначити позивачу пенсію, проте як призначення, виплата та встановлення права на отримання пенсії є виключно компетенцією Пенсійного фонду і не може бути зобов'язанням за рішенням суду.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, із заявою про участь у розгляді справи не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

ОСОБА_2 26 вересня 2016 року звернувся до відповідача з заявою № 2054 про призначення пенсії відповідно до вимог частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 30).

На підставі вищевказаної заяви позивача та доданих ним до неї документів 30 вересня 2016 року управлінням прийнято рішення № 1358 про відмову в призначені пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років, оскільки до пільгового стажу не було зараховано періоди роботи позивача з 18 травня 1998 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 20 червня 2001 року по 09 серпня 2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» через відсутність пільгових довідок та довідок про підземні спуски в шахту. Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 25 вересня 2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Зазначені періоди є спірним з точки зору неправомірності його не зарахування до стажу роботи.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

За приписами статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу), в пункті 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09 грудня 2015 року), визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 18 травня 1998 року по 09 серпня 1998 року працював на підприємстві ПП «Плутон» на посаді гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, з 20 червня 2001 року по 09 серпня 2001 року працював на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті (а.с.12, 13).

Таким чином, трудовою книжкою позивача підтверджується стаж роботи у спірні періоди на посаді з повним робочим днем в шахті, що надає право на включення до його пільгового стажу періодів роботи та безпідставно не зараховано відповідачем.

На підставі пункту 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина 2 статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 20 Закону).

За таких обставин колегія суддів не приймає доводи апелянта, що певний період стаж позивача не може бути зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії.

Таким чином посилання відповідача на те, що підприємством ВП «Шахта «України» ДП «Селидіввугілля» із заробітної плати позивача не сплачувалися страхові внески і відсутня інформація щодо заробітної плати за період роботи з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2015 року по 25 вересня 2016 року, є безпідставними, оскільки згідно довідки № 319 року із заробітної плати позивача щомісячно утримувалися суми страхових внесків зокрема і за періоди його роботи на вищевказаному підприємстві та всі нараховані та утримані суми перераховано до УПФУ (а.с. 41).

Разом з тим, судом першої інстанції вказані періоди роботи до пільгового стажу роботи позивача не зараховані, оскільки як вбачається з рішення № 1358 від 30 вересня 2016 року та наданого представником відповідача розрахунку стажу позивача дані періоди вже враховано до пільгового стажу (а.с.29).

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до підпункту «з» пункту 109 «Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (чина на момент навчання позивача), крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також, зокрема, навчання в системі професійно-технічної освіти. При цьому таке навчання прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Користуючись зазначеною нормою, судом першої інстанції правильно зазначено що відповідачем неправомірно не включено період роботи з 15 січня 1997 року по 21 квітня 1997 року до пільгового стажу, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою, оскільки як вбачається з копії трудової книжки яка наявна в матеріалах справи, позивач працював за професією гірника очисного забою з повним робочим днем під землею одразу після закінчення відповідного навчання за даною професією.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки вразі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано скористався даним принципом адміністративного судочинства, у зв'язку з чим правильно вважав за необхідне призначити пенсію позивачу із зарахуванням до пільгового стажу періоди його роботи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2017 року у справі № 242/4708/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 09 червня 2017 року у справі № 242/4708/16-а за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля» про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії - залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова