Справа № 650/933/17
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/933/17
провадження № 2-а/650/9/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2017 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - Сікора О.О.,

за участю секретаря - Ялаєвої Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Олександрівка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 978889,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просить, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 978889 від 11.07.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.07.2017 року поліцейським ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Радченко Андрієм Володимировичем, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 978889 від 11.07.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, позивач вважає вказану постанову винесену з порушення процесуальних норм та без належних доказів з наступних підстав.

Позивачем надано суду в якості доказу порушень з боку відповідача оскаржувану постанову оформлену з порушенням вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р., так вказана постанова була заповнена нерозбірливим почерком, також мала виправлення зокрема в номері посвідчення водія, крім того, постанова містить незручності в читанні, оскільки заповнена під копіювальний папір з накладенням букв бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнений як не розбірливим почерком, так і дивного змісту, наприклад місцем проживання вказано Велико - Херсонський район якого взагалі не існує, неможливо встановити номерний знак транспортного засобу та причепу.

Крім того в постанові графа копію постанови надіслано є порожньою, як і п. 8 тобто до постанови додається, також відсутній як будь який запис з посиланням на докази, відсутнє і закреслення в даному пункті, що дає змогу інспектору в подальшому вписувати туди будь що.

Зокрема згідно п.9 розділу ІV «Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення» вказаної інструкції визначено, що бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим, тобто в даному випадку було порушено сам порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 10 Розділу 4 вказаної Інструкції, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі "посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову" - прізвище, імя, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень), в порушення даної норми інспектор поліції вказав скорочену назву органу поліції, а саме ГУНП.

Позивач стверджує, що в даному випадку його вина не підтверджена жодними доказами у визначеному законом порядку тобто у відповідності до ст.251 КУпАП, що є обов'язком суб'єкта владних повноважень, довести вину особи, та прийняти об'єктивне та законне рішення щодо її відповідальності, так відсутні, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки чи будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Отже, в межах заявлених вимог, суд встановив, що предметом даного адміністративного позову є скасування постанови серії АР № 978889 від 11.07.2017 року з підстав процесуального порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, та винесення постанови відповідачем без жодних доказів щодо обґрунтованості свого рішення, зміст постанови фактично базується лише на суб'єктивному погляді особи, яка її виносила,щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, який був належно повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився, клопотань заяв чи письмових заперечень проти позову не надав.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень органів державної влади.

Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями з боку владних органів під час реалізації ними своїх повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону. Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 2 статті 71 КАС України вказує, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зі змісту даної статті закону вбачається, що законодавець покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Тому відповідач, як суб'єкт владних повноважень повинен спростувати презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Позивач не зобов'язаний доводити ці обставини.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 71 КАС України, суд не може перекласти тягар доказування протиправності оскаржуваного акта індивідуальної дії на позивача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд, дослідивши постанову серії АР № 978889 від 11.07.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, встановив, що вказаний документ було винесено з процесуальними порушеннями, документ заповнений нерозбірливим почерком, постанова має виправлення зокрема в номері посвідчення водія, крім того, постанова містить незручності в читанні, оскільки заповнена під копіювальний папір з накладенням букв бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнений не розбірливим почерком, місцем проживання позивача вказано Велико - Херсонський район якого не існує, неможливо встановити номерний знак транспортного засобу та причепу, тобто постанову винесено з порушенням вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р., що свідчить про порушення процесуального порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно п.9 розділу ІV «Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення» вказаної інструкції визначено, що бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим, тобто в даному випадку було порушено сам порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 10 Розділу 4 вказаної Інструкції, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі "посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову" - прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень), в порушення даної норми інспектор поліції вказав скорочену назву органу поліції, а саме ГУНП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався можливий правопорушник, чи висловлених останнім доводів, дані вимоги законодавства інспектором, також були порушені, що призвело до безпідставного не у відповідності до законодавства притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

В оскаржуваній постанові графа копію постанови надіслано є порожньою, як і п. 8 «до постанови додається», тобто відсутній будь який запис з посиланням на докази передбачені ст.251 КУпАП згідно змісту якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, та поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки.

Так постановасерії АР № 978889 від 11.07.2017 року не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, її зміст фактично базується лише на суб'єктивному погляді особи, яка її виносила.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм закону та встановлених обставин суд приходить до висновку що відповідач у порушення вимог ч. 2 статті 71 КАС України, не довів правомірність рішення, не забезпечив оскаржувану постанову жодними доказами, не спростував твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, тому відповідач, не спростував презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Відтак особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається добросовісною.

Враховуючи вищенаведені положення діючого законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, які підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55, 62 Конституції України ст.ст. 7, 71, 86 КАС України, ст. ст. 245, 283-284 КУпАП, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 978889 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 978889 від 11.07.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні, з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.О. Сікора