Справа № 802/1223/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 серпня 2017 р. Справа № 802/1223/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 14.07.2017 р., вимоги по сплату боргу (недоїмки) № від 14.07.2017 р.; рішення № НОМЕР_4 від 14.07.2017 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за результатом якої складено акт, в якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення. Зокрема, у акті вказано, що позивачем порушено:

- п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого донараховано податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за результатом річного декларування;

- п.п. 2 ч.1 ст.7, ч.3, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»;

- «п. п.198.5 г, п. 198.5 ст. 198 ПК України донараховано ПДВ в смі 27854 грн., в.т.ч. за 2015 рік 13197 грн. та за 2016 рік 14657 грн.».

- «в порушення підрозділу 10 п.16, п.п.1.1, п.1.2, п.1.3 донараховано військовий збір в сумі 2133,55 грн., в т.ч.2015 рік 973,28 грн., 2016 рік 1160,27 грн.».

За наслідком проведеної перевірки сформовані податкові повідомлення рішення, якими збільшено суму грошового зобовязання, вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій.

Підставою для прийняття рішень стало зняття податковим органом сум витрат за комунальні послуги, понесені позивачем під час здійснення господарської діяльності.

Проте, з такою позицією позивач не погоджується та вважає, що до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, зокрема, й інші витрати, до складу яких включаються витрати, повязані з веденням господарської діяльності не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 п.177.4 ст. 177 ПК України. Відтак, вважає протиправними рішення про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, ПДВ та прийняті, як наслідок, рішення про нарахування військового збору, недоїмки зі сплати єдиного внеску та штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача позов заперечили, просили відмовити у його задоволені. Зокрема зазначили, що позивачем неправомірно до складу витрат віднесені витрати на комунальні послуги (газ, електроенергія) оскільки про оплату таких саме ФОП ОСОБА_4 не зазначено у договорі оренди торгівельного комплексу. Відтак, вважають прийняті рішення правомірними та такими, що скасуванню не підлягають.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встанови наступне.

На підставі наказу № 996 від 25.05.2017 р. та повідомлення №566 від 15.06.2017 р., виданих ГУ ДФС у Вінницькій області, податковим ревізором-інспектором проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 1.01.2015 р. по 31.12.2016 р., за наслідком якої складено акт № 847/1301/НОМЕР_5 від 3.07.2017 р. (акт перевірки).

У висновку акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлені наступні порушення:

« 1) - п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України … встановлено в результаті чого донараховано податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 23655,56 грн., за 2015 р. в сумі 9732,35 грн., 2016 рік 13923,21 грн.

Відповідальність за вищевказані порушення передбачена п. 123.1 ст.123 Податкового Кодексу України ….

2) - п.п. 2 ч.1 ст.7, ч.3, ч.8 ст.9 Закону України …«Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_4 нараховано єдиного соціального внеску в сумі 39532,38 грн., в т.ч. 20105 рік 22515,09 грн., 2016 рік17017,29 грн.

Відповідальність за вищевказані порушення передбачено п. 3, п.5 ч.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»;

4) в порушення підрозділу 10 п.16, п.п.1.1, п.1.2, п.1.3 підприємцю донараховано військовий збір в сумі 2133,55 грн., в т.ч. 2015 рік 973,28 грн., 2016 рік 1160,27 грн.

Відповідальність за вищевказані порушення передбачено ст. 123 Податкового Кодексу України ….

5) в порушення п. п.198.5 г, п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України … у результаті чого донараховано ПДВ в сумі 27854 грн., в т.ч. за 2015 рік 13197,0 грн. та за 2016 рік 14657 грн.

Відповідальність за вищевказані порушення передбачена п.123.1 ст. 123 Податкового Кодексу України…».

За наслідком проведеної перевірки та складеного акта, податковим органом прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.07.2017 р., яким визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування за основним зобовязанням - 23655,98 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11827,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.07.2017 р., яким визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним зобовязанням 27854 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -6963,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.07.2017 р., яким визначено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір за основним зобовязанням 2133,55 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 533,39 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 14.07.2017 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 6207,75 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.07.2017 р., якою визначено суму недоїмки у розмірі 39532,38 грн.

Як встановлено судом, підставою для прийняття зазначених рішень стало заниження, на думку податкового органу, чистого оподаткованого доходу за 2015 -2016 роки, що полягає у безпідставному включені позивачем до складу витрат витрати за комунальні послуги (газ, електроенергія).

Так, податковий орган вважає, що комунальні послуги не можуть бути включені до витрат, оскільки орендуємий ФОП ОСОБА_4 торгівельний комплекс є власністю ОСОБА_5 Також, як вказує відповідач, у договорі оренди не зазначено, що ОСОБА_4 зобовязана сплачувати комунальні послуги, саме за газ та електроенергію.

З такими аргументами, викладеними у акті перевірки, суд не погоджується, виходячи з наступних міркувань.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування врегульовано статтею 177 ПК України.

Так, відповідно до пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України (в редакції чинній у 2015 році), доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Норми пункту 177.1 цієї ж статті в редакції чинній з 1.01.2016 року викладено наступним чином: «доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу».

Відповідно до положень підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Водночас, згідно пункту 177.10 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Так, Наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013 р. за № 1686/24218, затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі Порядок № 481) та саму форму Книги обліку.

Згідно пункту 1 Порядку № 481,, відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділуIV України, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно з положеннями пункту 5 Порядку № 481, у графі 2 Книги відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. Зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, до каси платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

У графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, зокрема, витрати на сплату орендних та комунальних платежів, які має бути документально підтверджено.

Отже з аналізу наведеного видно, що субєкти господарювання фізичні особи-підприємці, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування, зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій відображати, поряд з доходами, витрати на сплату комунальних платежів, які мають бути документально підтверджені.

При цьому, згідно визначення, наведеного у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Отже до комунальних послуг відносяться газо та електропостачання.

Окремо суд зазначає, що в розумінні статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі Закон № 996), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Отже, з аналізу наведеного визначення видно, що первинний документ містить дві обовязкові ознаки: має містити відомості про господарську операцію та підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно статті 1 Закону № 996, господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Так, згідно положень частин першої та другої статті 9 Закону № 996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть

складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець 11.11.2010 р., про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців та свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №984143. Здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами та алкогольними напоями. На останнє отримала ліцензії 29.12.2015 р. та 23.2014 р. При цьому, як видно з наданих ліцензій, «місце здійснення діяльності назва торгівельної точки та її повна адреса» зазначені: м. Вінниця, вул.. Маяковського, 141, відділ магазину.

21.11.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір оренди приміщення, згідно умов якого перший передає, а остання приймає у строкове володіння і користування торгівельно-побутовий комплекс: два поверхи приміщення (в т.ч. торговий центр) загальною площею 1222м2 , що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Маяковського, 141.

Згідно пунктів 4.1, 5.1 цього договору, обєкт надається в оренду на строк з 1.01.2015 р. по 30.11.2017 р., а розмір орендної плати за весь обєкт, що орендується, у цілому складає 00,00 грн.

Разом з цим, пунктом 7.2 договору встановлено, що орендар має право самостійно і від власного імені укладати договори щодо надання комунальних послуг в повному обсязі із спеціалізованими організаціями.

Отже умовами договору передбачено право орендаря на укладення договорів щодо надання комунальних послуг, відповідно, і право на отримання останніх та обовязок щодо оплати.

Так, на виконання вказаних умов правочину, між ТОВ «Вінницягаз збут» (Постачальник), ПАТ «Вінницягаз» та ФОП ОСОБА_4 (Споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом за № 2015/ТП-КП-В013253 від 1.07.2015 р., за умовами якого Постачальник постачає Споживачеві природний газ, а останній оплачує вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Місцезнаходження Споживача за договором зазначено: м. Вінниця, вул. Маяковського, 141. Також між ПАТ «Вінницягаз» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір на надання послуги по обслуговуванню газопроводів та споруд на них (для промислових та комунально-побутових підприємств) № 2184-04-16-3115, згідно якого на обслуговування взято обєкт: підземний газопровід-ввод н/т ф 57мм-46 м., адреса м. Вінниця, вул. Маяковського, 141.

1 березня 2011 р. між ВАТ «Акціонерна компанія Вінницяобленерго» (Постачальник) та ФОП ОСОБА_4 (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії за № 3785/663700, за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а останній оплачує вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Фізична адреса Споживача у договорі зазначена також м. Вінниця, вул. Маяковського, 141.

На підтвердження проведення оплати у період 2015-2016 роки за надані комунальні послуги суду надані: рахунки-фактури, акти про використання електричної енергії, акти наданих послуг з розподілу природного газу, акти подачі-прийому та реалізації газу, рахунки на оплату, акти здачі-приймання робіт (надання послуг, акти розподілу природного газу) (а.с. 46-170).

Витрати на комунальні послуги відображені у Книзі обліку доходів і витрат та не заперечуються відповідачем.

Отже, за сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку про не підтвердження доводів сторони відповідача щодо відсутності у договорі оренди обовязку позивача сплачувати комунальні послуги та, відповідно, безпідставність висновків що комунальні послуги не можуть бути в складі витрат ФОП ОСОБА_4, з тих підстав, що комплекс є власністю іншої особи.

З наведених вище підстав також суд не може погодитись з позицією податкового органу, яка полягає у тому, що відсутність у договорі конкретних положень, а саме не зазначено, які саме комунальні послуги отримує підприємець, виключає можливість віднесення до складу витрат фактично сплачені комунальні послуги, що безпосередньо повязані з використанням орендуємого приміщення для здійснення підприємницької діяльності.

Не погоджується суд також і в цілому з позицією податкового органу про безпідставність віднесення до складу витрат витрати на комунальні послуги, виходячи з наведених вище обставин та враховуючи норми процитованого податкового законодавства.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що позивачем завищено витрати в загальній сумі 142236,33 грн. та, відповідно, занижено чистий оподатковуваний дохід. Наслідком чого є те, що прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.07.2017 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо решти оскаржуваних рішень, то вони є похідними та винесені податковим органом виключно у звязку з нарахуванням позивачу податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, визначеного у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 14.07.2017 р.

Так, згідно висновків акту щодо безпідставності включення до складу витрат витрати на комунальні послуги та заниження оподатковуваного доходу, податковим органом вказано і про безпідставність включення до податкового кредиту загальної суми ПДВ у розмірі 27853,83 грн. зазначену у податкових накладних за період з 06.01.2015 р. по 31.12.2016 р. з призначенням платежу: «за електроенергію» «за газ» та, як наслідок, прийняття податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 14.07.2017 р., яким визначено суму податкового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» в розмірі 27854 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 6963,50 грн.

Після прийняття рішення про нарахування позивачу податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб з наведених вище підстав, податковий орган також сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф НОМЕР_6 від 14.07.2017 р., якою визначено суму недоїмки у розмірі 39532,38 грн. та прийняв рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_4 від 14.07.2017 р. у сумі 6204,75 грн., керуючись наступним.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно частин третьої, восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Водночас, згідно пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Окрім того, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2017 р. про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір за податковим зобовязаннями у розмірі 2133,55 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -533,398 грн., оскільки, як встановлено підпунктами 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_2 України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, а обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Враховуючи що наведені рішення субєкта владних повноважень мають похідний характер від рішення щодо якого суд дійшов висновку про його протиправність та скасування, а тому вони також є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем суду не доведена правомірність прийнятих спірних рішень, відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 94 КАС України встановлює, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що по цій справі судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1187,06 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.812265060 від 21.07.2017 р., то він підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 14.07.2017 р. форми Р № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, вимогу по сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області №Ф- НОМЕР_6 від 14.07.2017 р.; рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № НОМЕР_4 від 14.07.2017 р.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 1 187,06 (одна тисяча сто вісімдесят сім гривень 06 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна