Справа № 816/1168/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1168/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Є.Б., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 липня 2016 року № 286-13/1664 про визначення податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно змін, внесених до Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування з 2016 року є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн., та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно). Вказувала, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки його вартість нижча за 750 мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої на 01 січня 2016 року, проте контролюючий орган, не маючи відомостей про середньоринкову вартість автомобіля позивача, з метою визначення податкового зобов'язання за 2016 рік протиправно скористався методикою, що діяла до 01 січня 2016 року, застосувавши для проведення розрахунків показник об'єму двигуна транспортного засобу ОСОБА_1

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов, у яких посилався на те, що відповідно до інформації ІС "Податковий блок", ОСОБА_1 є платником транспортного податку з фізичних осіб за легковий автомобіль марки Nissan моделі Murano, 2013 року випуску, а тому спірне податкове повідомлення-рішення винесене контролюючим органом правомірно.

Згідно вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХХ №188206, є власником транспортного засобу марки Nissan моделі Murano, тип - загальний легковий універсал - В, об'єм двигуна - 3498 см3, номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, дата первинної реєстрації - 30 грудня 2014 /а.с. 7/.

27 липня 2016 року Кременчуцькою ОДПІ (Комсомольське відділення) винесено податкове повідомлення-рішення №286-13/1664, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб 18011000" за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн. /а.с. 6/.

Позивач, не погоджуючись з вказаним вище податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з такого.

01 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції норм Податкового кодексу України введено новий місцевий податок - податок на майно, що складається, у тому числі, з транспортного податку.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до 01 січня 2016 року, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3.

Дана норма змінена Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VI1I, який набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Відтепер об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 24 грудня 2015 року № 928 з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1378,00 грн.

Отже, для того, щоб транспортний засіб підпадав під визначення об'єкта оподаткування, встановленого підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, його середньоринкова вартість має перевищувати 1033500,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Так, відповідно до пунктів 13, 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

У письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що розрахунок середньоринкової вартості автомобіля не належить до повноважень контролюючого органа, а згідно вищевказаної Методики повинен розраховуватись Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та передаватися податковим органам в установленому порядку, а останні лише використовують інформацію, відображену в ІС "Податковий блок".

Разом з тим, доказів того, що станом на дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення в ІС "Податковий блок" була наявна інформація про вартість автомобіля позивача, яка б свідчила про те, що транспортний засіб гр. ОСОБА_1 становив об'єкт оподаткування у 2016 році в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, - суду не надано.

Натомість, зі змісту письмових заперечень проти позову /а.с. 16-17/ та витягу з ІС "Податковий блок" /а.с. 18/ судом встановлено, що з метою визначення податкового зобов'язання позивача з транспортного податку за 2016 рік, контролюючим органом застосовано Методику, яка діяла до 01 січня 2016 року, та яка для визначення об'єкта оподаткування враховувала строк використання транспортного засобу та об'єм двигуна останнього.

Суд визнає вказані дії відповідача неправомірними, зазначаючи про неприпустимість застосування неактуальної методики для визначення об'єкта оподаткування у 2016 році за наявності діючої.

Таким чином, аналіз вищевказаних нормативно правових актів, а також дослідження матеріалів справи дає суду підстави зробити висновок, що легковий автомобіль позивача не підпадає під визначення об'єкта оподаткування транспортним податком у 2016 році, а тому податкове повідомлення-рішення від 27 липня 2016 року № 286-13/1664 підлягає скасуванню.

Разом із тим, суд вважає за необхідне вказати, що визначений позивачем спосіб захисту як вимога "визнати нечинним податкове повідомлення-рішення" є некоректною - такий спосіб захисту (вимога про визнання акта нечинним) може стосуватись лише нормативно-правового акта, який набуває статусу нечинного, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, з дати набрання відповідним рішенням законної сили. Індивідуального ж акта може стосуватися вимога про визнання протиправним (недійсним, скасування). У такому разі протиправність (недійсність, скасування) індивідуального акта виникає, у разі набрання судовим рішенням законної сили, з моменту його прийняття.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення від 27 липня 2016 року № 286-13/1664 є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується. Суд вважає за необхідне, згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 липня 2016 року № 286-13/1664.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (Комсомольське відділення) від 27 липня 2016 року № 286-13/1664.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () судові витрати, понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Суддя Є.Б. Супрун