Справа № 423/1420/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лизенко І.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року справа №423/1420/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 3 липня 2017 року у справі № 423/1420/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - УПФУ в Попаснянському районі Луганської області), в якому просив:

- визнати неправомірними дії УПФУ в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 12.12.2016 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов'язати УПФУ в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи:

з 06.08.1990 року до 29.10.1990 року на шахті «Пролетарська» Виробничого об'єднання «Стахановвугілля» на посаді учня підземного гірничого робочого і на посаді підземного гірничого робочого третього розряду;

з 01.02.1993 року до 21.12.2000 року в Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Пролетарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії Луганськвугілля на посаді підземного гірничого робочого очисного забою;

- зобов'язати УПФУ в Попаснянському районі Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.12.2016 року, тобто з моменту звернення (а.с. 4-7).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 3 липня 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений повністю, а саме:

визнано неправомірними дії УПФУ в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах та скасовано рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 12.12.2016 про відмову в призначенні пенсії;

зобов'язано УПФУ в Попаснянському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах на підставі ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 06.08.1990 до 29.10.1990 учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, підземним гірником третього розряду з повним робочим днем під землею; з 01.02.1993 до 21.12.2000 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем під землею, гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 грудня 2016 року (а.с. 75-80).

Відповідач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм матеріального права, у зв'язку з чим просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Посилався на те, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 06.08.1990 до 29.10.1990, з 01.02.1993 до 21.12.2000 в ДП «Луганськвугілля» шахта «Пролетарська», оскільки уточнююча довідка від 27.03.2014 №159 видана з порушенням п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (а. с. 83-84).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 06.08.1990 до 29.10.1990 працював учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля», з 01.02.1993 до 21.12.2000 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем під землею, гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля» (Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Пролетарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля») (а. с. 10-11).

07.12.2016 позивач звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням УПФУ в Попаснянському районі Луганської області «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гр. ОСОБА_2» позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначеним рішенням не зараховано до пільгового стажу роботи, періоди роботи: з 06.08.1990 до 29.10.1990, з 01.02.1993 до 21.12.2000 на шахті «Пролетарська» у зв'язку з відсутністю в трудовій книжці відповідних записів на підтвердження спеціального трудового стажу та неможливістю проведення перевірки даних, зазначених в уточнюючій довідці від 27.03.2014 №159, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Крім того, зазначена довідка видана з порушенням вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (а.с.8).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є протиправність дій та рішення відповідача 12.12.2016 року про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з незарахуванням до пільгового стажу періоди роботи на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля» (Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Пролетарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля») з 06.08.1990 до 29.10.1990, з 01.02.1993 до 21.12.2000 з огляду на відсутність необхідних записів в трудовій книжці та як наслідок необхідність витребування уточнюючих довідок про пільговий характер роботи позивача та наявність правових підстав для зобов'язання відповідача зарахувати спірний стаж до пільгового та призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

Згідно ст. 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Вивченням змісту трудової книжки позивача встановлено, що в ній наявні відповідні записи, які підтверджують пільговий стаж позивача за спірний період, а тому записів, наявних в трудовій книжці достатньо для зарахування спірного стажу позивача на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля» (Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Пролетарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля») за період з 06.08.1990 до 29.10.1990, з 01.02.1993 до 21.12.2000 до пільгового.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів залишає поза увагою посилання відповідача на п.20 Порядку №637, оскільки цей порядок застосовується за відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, а в трудовій книжці позивача за спірний період містяться всі необхідні записи, що визначають його право на пенсію на пільгових умовах згідно ч.1 ст.14 Закону №1788.

Враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому обєктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи обєктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який у спірний період працював на шахті, архів якої на даний момент знаходиться на тимчасово окупованій території України, у звязку з чим він позбавлений можливості надати уточнюючу довідку, яку вимагає відповідач.

На переконання суду, така вимога (щодо надання уточнюючої довідки) може бути визнана цілком виправданою в звичайній ситуації, оскільки формально вона базується на положеннях п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, та має на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці. Проте в ситуації позивача ця вимога становить дискримінаційне поводження по відношенню до осіб, які мають трудовий стаж на підприємствах, які залишилися на території, що на даний момент є тимчасово окупованою, адже такі особи навіть теоретично не можуть надати відповідні документи (як показує практика, навіть у тих випадках, коли ці особи надають відповідні документи, то органи пенсійного фонду не визнають їх легітимність), а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Твердження відповідача про неможливість перевірки відповідачем уточнюючої довідки через зберігання архіву на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади (м.Кадіївка Луганської області) колегія суддів залишає поза увагою, оскільки відповідач не довів необхідність надання пільгової довідки при наявності записів в трудовій книжці стосовно спірних періодів, які повністю підтверджують право позивача на їх зарахування до пільгового страхового стажу, оскільки записи утримують в собі зазначення роботи позивача під землею з повним робочим днем під землею, та роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо атестації робочого місця позивача, то позивачем відповідачеві надані витяги з наказів про результати атестації робочого місця за умовами праці на шахті «Пролетарській» від 15.05.1995 р. №255; від 18.11.1998 №441, які видані архівною установою м.Луганська 27.03.2014, тобто до початку АТО, в період коли українська влада здійснювала контроль в м.Луганську ( а. с. 49, 50).

З огляду на встановлені обставини справи та норми наведених законів, якими регулюються спірні відносини, відповідач відмовляючи у зарахуванні спірного стажу роботи позивача до пільгового страхового стажу, діяв неправомірно, внаслідок чого колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зарахування до пільгового стажу роботи період роботи позивача з 06.08.1990 до 29.10.1990 учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля», з 01.02.1993 до 21.12.2000 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем під землею, гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею на шахті Пролетарській виробничого об'єднання «Стахановвугілля» (Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Пролетарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля») у зв'язку з підтвердженням такого стажу відповідними записами в трудовій книжці. Таким чином спірне рішення відповідача від 12.12.2016 про відмову у призначенні пенсії позивачеві є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пояснень УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 10.08.2017, наданими на виконання ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017, якщо спірний період роботи ОСОБА_2 зарахувати до пільгового стажу, то у позивача є право на призначення пенсії згідно ч.1 ст.14 Закону №1788 (а. с. 95).

Тобто, пенсійним органом без врахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу - пільговий стаж обрахований в кількості 11 років 3 місяці 23 дні. З віднесенням спірного періоду по пільгового страхового стажу - він становить понад 20 років станом на 07.12.2016, що дає позивачеві право на пенсію на підставі ч.1 ст. 14 Закону №1788.

Отже, спір за суттю вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 3 липня 2017 року у справі № 423/1420/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова