Справа № 242/2030/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №242/2030/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 07 липня 2017 року у справі № 242/2030/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» про:

- визнання неправомірним рішення відповідача від 03 травня 2017 року № 1432 про відмову у призначенні пенсії та його скасування;

- зобовязання управління зарахувати на підставі належним чином оформлених записів трудової книжки АМ № 086201 до загального та пільгового підземного страхового стажу (в умовах зайнятості повний робочий день під землею) періоди роботи з 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві «Плутон», з 23 липня 2002 року по 02 березня 2002 року на підприємстві ВП «Шахта «Трудівська», з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»;

- зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача № 775 від 24 квітня 2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 2-4).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 07 липня 2017 року задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 травня 2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву №775 від 24 квітня 2017 року позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до його загального та пільгового страхового стажу періоди роботи: 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 23 липня 2002 року по 02 березня 2003 року на підприємстві ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» (а.с. 47-48).

Не погодившись з судовим рішенням, Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 07 липня 2017 року у справі № 242/2030/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено наступне.

Для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна безпосередня зайнятість особи на пільгових роботах, а провести перевірку достовірності та обґрунтованості документів, підтверджуючих пільговий стаж, виданих підприємствами неможливо.

Крім того, апелянтом зазначено, що ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» не сплатила страхові внески до пенсійного органу, відтак цей період роботи не може бути включеним до пільгового стажу позивача (а.с. 51-54).

Позивач, представник відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

31 липня 2017 року від позивача до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач наполягає на залишенні постанови суду першої інстанції без змін, як такої, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права та надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

31 липня 2017 року від представника третьої особи до канцелярії суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника підприємства.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року працював в Приватному підприємстві «Плутон» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею(записи № 8,9 трудової книжки серія АМ №086201).

З 23 липня 2002 року по 02 березня 2003 року позивач працював на ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею (записи № 16, 17, 18 трудової книжки серія АМ №086201).

З 03 березня 2003 року позивач працює на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» (записи № 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 трудової книжки серія АМ №086201) (а.с. 11-14, 40-42).

24 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.

Рішенням Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1432 від 03 травня 2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах.

Відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 23 липня 2002 року по 02 березня 2003 року на підприємстві ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» - не зараховані до загального та пільгового стажу через не перереєстрацію, на підконтрольній Українській владі території, зазначених підприємств, з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», через відсутність відомостей про сплату щомісячних внесків та через відсутність суми нарахованої заробітної плати (а.с. 8-9).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванням спірного періоду роботи, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до пільгового стажу позивача спірний період роботи. На день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а пенсія на пільгових умовах є такою, що підлягає призначенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Аналогічний порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року працював в Приватному підприємстві «Плутон» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею (записи № 8,9 трудової книжки серія АМ №086201), з 23 липня 2002 року по 02 березня 2003 року позивач працював на ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею (записи № 16, 17, 18 трудової книжки серія АМ №086201), з 03 березня 2003 року позивач працює на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» (записи № 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 трудової книжки серія АМ №086201) (а.с. 11-14, 40-42)

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на підземних роботах в шахті. Записи про спірні періоди роботи, засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

При цьому суд зазначає, що з трудової книжки позивача вбачається пільговий характер роботи у спірний період, оскільки в ній зазначено, що позивач працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Стосовно твердження апелянта, що для управління не може здійснити перевірку достовірності пільгового характеру роботи позивача, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у звязку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній Українській владі.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового стажу), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії, є такими, що не відповідають діючому законодавству України, а тому підлягають скасуванню.

Щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» до пільгового стажу, через відсутність відомостей про сплату щомісячних внесків та через відсутність суми нарахованої заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Перерахунок пенсій у зв'язку зі збільшенням страхового стажу регулюється ст. 42 Закону № 1058, ч. 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій та доплат до них, повинно діяти відповідно до вимог закону і здійснювати позивачу відповідні перерахунки, але таких перерахунків не проводило, чим допустило протиправну бездіяльність.

Отже, наявність заборгованості Відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню із зобовязанням повторно розглянути заяву №775 від 24 квітня 2017 року позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до його загального та пільгового страхового стажу періоди роботи: 01 березня 1997 року по 09 серпня 1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 23 липня 2002 року по 02 березня 2003 року на підприємстві ВП «Шахта «Трудівська» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року та з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля».

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 07 липня 2017 року у справі № 242/2030/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4