Справа № 285/2488/17
Суддя: Заполовська Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/2488/17

провадження в справі 2-а/0285/527/17

09 серпня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Заполовської Т. Г.

за участю секретаря Матвіюк Т.М.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Іщенко Олени Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

11.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову від 27.06.2017 року серії АР № 643227 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Іщенко О.В.

Зазначає, що в постанові вказано, що він, керуючи транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1, був не пристебнутий ременем безпеки, а також під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи телефон у руці. Однак він не вчиняв інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Постанова винесена з грубим порушенням матеріального та процесуального права. Також постанова винесена без попереднього складання протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на автомобільній дорозі. Крім того, позивачу не було надано копії постанови одразу на місці зупинки, не були відібрані письмові пояснення та інспектор не роз'яснила позивачу його права. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, зазначених у позові. Просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибула. Надіслала письмові заперечення, в яких зазначено, що дії Інспектора з розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та винесення постанови були законними (а.с. 21). Долучила відеозапис події.

Доповівши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та відео з натільного реєстратора, приходжу до наступного.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 27.06.2017 року о 18:10 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, а також під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи мобільний телефон у руці, чим порушив п.п. 2,3 та 2,9 ПДР, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зазначене підтверджується змістом постанови (а.с. 3) та відеозаписом, долученим до матеріалів справи представником відповідача.

На відеозаписі з нагрудної камери інспектора чітко зафіксовано, що водій автомобіля НОМЕР_3, був зупинений інспектором поліції і на зауваження, чому під час керування розмовляє по мобільному телефоні повідомив, що «не можу (зупинитись), врємєні немає». На зауваження, чому не користується ременем безпеки повідомив, що «і таке буває».

Тобто, відповідач надала для дослідження в судовому засіданні докази на підтвердження того факту, що при зупинці автомобіля ОСОБА_1 не заперечував щодо вчинення ним порушень ПДР.

Також вказаним відеозаписом повністю підтверджено, що інспектор роз'яснила позивачу ст. 63 Конституції України та ст. 258 КУпАП, а також той факт, що відповідач сам відмовився від отримання копії постанови на місці зупинки.

Тому посилання позивача на вказані порушення зі сторони інспектора є голослівними і суд їх розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.5 ст. 121 КУпАП, тобто, мінімальний розмір штрафу у межах санкції за вказані порушення.

Відповідно до п. 2,3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі;

Також у п. 2.9 ПДР встановлено, що водієві забороняється: д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор, приймаючи постанову, дійшла до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Також безпідставними суд знаходить вимоги позивача, що інспектор допустила порушення його прав не склавши протокол про адміністративне правопорушення, оскільки згідно положень ч.2 та ч.3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, протокол у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зокрема, за вказані порушення, не складається, при цьому розгляд такої справи здійснюється, а постанова у ній - виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що підстави для скасування постанови відсутні.

Згідно з ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином постанова підлягає залишенню без змін, а позов ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись статтями 121, 122, 222, 247, 251, 254, 258, 288, 289 та 293 КУпАП статтями 6, 7, 9-11, 15, 17-19, 71, 87, 94, 158-163, 171-2 КАС України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Іщенко Олени Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 14.08.2017 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча Т.Г. Заполовська