Справа № 404/496/17(2-а/404/210/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2017 року справа № 404/496/17(2-а/404/210/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2017 року у справі № 404/496/17 (2-а/2-а/404/210/17) за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: Апеляційний суд Кіровоградської області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.12.2016 року відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 119 від 01.12.2016 року та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до положень частини третьої ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.

01.12.2016 року збільшився розмір заробітної плати працюючого судді, в результаті чого Апеляційним судом Кіровоградської області 01.12.2016 року позивачеві видано довідку № 119 про те, що його заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.12.2016 року становить 31680 грн. (а.с. 7)

05.12.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання, у зв'язку із підвищенням мінімальної заробітної плати.

21.12.2016 року листом відповідач відмовив у вказаному перерахунку, у зв'язку з тим, що проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є безпідставним, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання, призначеного (перерахованого) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10740 грн. При цьому, рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року, яким визнано неконституційною вказану норму закону в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів», стосувалося виключно вказаного Закону № 2453-VІ від 07.07.2010 року, який втратив чинність. (а.с. 6)

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться відповідно до вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Незалежність як складова конституційного статусу суддів гарантується Конституцією України і забезпечується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади, забороною впливу на них у будь-який спосіб, захистом професійних інтересів суддів, підкоренням судді лише закону при здійсненні правосуддя, державним фінансуванням та належними умовами для функціонування судів і діяльності суддів шляхом визначення у Державному бюджеті України окремо видатків на утримання судів, притягненням винних осіб до юридичної відповідальності за неповагу до суду і судді, здійсненням суддівського самоврядування (пункт 27 частини першої статті 85, частини друга, четверта, п'ята статті 126, частини третя, четверта, шоста статті 127, стаття 128, частини перша, п'ята статті 129, стаття 130, пункт 1 частини першої статті 131 Основного Закону України). Професійні судді не можуть належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої (частина друга статті 127 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України.

Конституційний Суд України раніше вже визнавав неконституційними положення законів України щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013).

Проте законодавець знову вносить аналогічні зміни до законодавства.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 визнано неконституційними перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, в тому числі, і щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому в пункті 7 рішення № 4-рп/2016 від 08.06.2016 КСУ зазначив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Таким чином, КСУ дійшов висновку, що зазначені зміни суперечать принципу верховенства права, який закладений в основу статті 8 Конституції України.

Колегія суддів, дослідивши підстави для відмови позивачу у перерахунку щомісячного грошового забезпечення, зазначає, що посилання пенсійного органу на зміни у законодавстві, а саме на набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року та втрату чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453VII від 07.07.2010 , на Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI є недопустимим з огляду на вищевказані багаточисленні рішення Конституційного суду України, якими встановлено безумовну гарантію щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та неможливість обмеження права подальшого перерахунку розміру такого утримання.

Крім того, визнання неконституційними положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині встановлення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання свідчить і про неможливість застосування ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, оскільки зміни до цих нормативних актів були внесені саме Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII і ці зміни Конституційним судом України визнані неконституційними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що зміст та обсяг досягнутих суддями соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а відтак відмова відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого судді є протиправною, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути перерахованим з 1 грудня 2016 року без обмеження його граничного розміру.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Так, за приписами частини 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач не є суб'єктом владних повноважень та судове рішення ухвалене на його користь, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за подачу адміністративного позову у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України кіровоградської області.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2017 року у справі № 404/496/17 (2-а/2-а/404/210/17) змінити.

Абзац четвертий викласти в наступній редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень (шістсот сорок гривень)за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко