Справа № 812/1554/15
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1554/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Басової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Дюкаревій М.І.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Анохіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_3) до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (т.1 а.с.3-14).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі №812/1554/15 за зазначеним адміністративним позовом (т.1 а.с.1).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року у справі №812/1554/15, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 відмовлено (т.3 а.с.204-208, т.4 а.с.134-138).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 березня 2017 року за касаційною скаргою позивача ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року та постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року по справі №812/1554/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.4 а.с.146-199).

11 квітня 2017 року з Вищого адміністративного суду України на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа №812/1554/15.

Ухвалою суду від 13.06.2016 року прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду (т.4 а.с.203).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.10.2015 Позивач отримав від Відповідача податкові повідомлення-рішення № від 16.10.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 278399,61 грн., та № від 16.10.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 328175,21 грн. Вказані рішення винесені на підставі Акту №18/1700- від 08.10.2015 про результати документальної планової перевірки (далі - Акт) Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2013 по 31.12.2014. В основу висновків Акту, Відповідачем покладено те, що перевірками, проведеними по ланцюгу постачальників субпідрядних робіт та товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) не встановлено реального вчинення господарських операцій по Приватному підприємству «Машсервіс-Локомотив» (далі - ПП «Машсервіс-Локомотив») та ФОП ОСОБА_3 Позивач зазначив, що представлені документи відповідають вимогам, встановленим законодавством України, а тому не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність (товарність) здійснення господарської операції ФОП ОСОБА_3 з ПП «Машсервіс-Локомотив» та використання їх в господарській діяльності Позивача. На підставі викладеного, Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення № від 16.10.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 278399,61 грн., та № від 16.10.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на суму 328175,21 грн, винесені Старобільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити їх з підстав, зазначених у позові, а крім того зазначив, що відносно ПП «Машсервіс-Локомотив» органи ДФС зустрічної звірки не робили, висновки щодо нереальності господарських операцій зроблено лише на узагальненій податковій інформації "Про неможливість проведення зустрічної перевірки ПП "Машсервіс-Локомотив" за період 01.05.2014 по 30.11.2014". Однак, згідно вищевказаного акту ПП "Машсервіс-Локомотив" до перевірки податковому органу первинні документи не надавались, тобто, висновок про неможливість вказаними суб'єктами господарювання здійснювати господарську діяльність зроблено виключно через ненадання первинних документів, у зв'язку із знаходженням платника в зоні АТО. Представник позивача вважає, що наявність у ланцюгу постачання контрагентів, які не знаходяться за місцем реєстрації не свідчить про недостовірність складу валових витрат та податкового кредиту позивача. Також зазначив, що відносно посадових осіб ПП "Машсервіс-Локомотив" вироку суду щодо фіктивності підприємства немає. ОСОБА_3 перевіряла свого контрагента на предмет податкової "добросовісності" згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті ДФС, жодних застережень відносно ПП «Машсервіс-Локомотив» на той час не було. Договір поставки № 10/11/14-2 від 10.11.2014, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Машсервіс-Локомотив», є реальним, сторонами або третіми особами недійсним не визнавався, сторонами не розірваний. Отримане за договором паливо позивач реалізувала у своїй подальшій господарській діяльності. Всі вказані обставини доводять реальність господарської операції, а тому підстав для винесення оскаржуваних потадкових повідомлень-рішень у відповідача не було. На підставі викладеного, просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення № від 16.10.2015 та № від 16.10.2015, винесені Старобільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, надав заперечення та додаткові пояснення до них (т.1 а.с.159-167, т.5 а.с.1-4,107), в обґрунтування яких зазначив, що документальною позаплановою виїзною перевіркою ФОП ОСОБА_3 встановлено порушення вимог Податкового кодексу України, у зв'язку з відображенням в обліку операцій з ПП "Машсервіс-Локомотив". Фактично у перевірений період господарські операції між позивачем з операцій щодо придбання товарів та його контрагентом ПП "Машсервіс-Локомотив" не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій. ПП «Машсервіс-Локоматив» шляхом маніпулювання податковою звітністю з ПДВ здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. ПП «Машсервіс- Локоматив» протягом 2014 року було закуплено значно менше дизельного палива та бензину, а ніж реалізовано контрагентам-покупцям лише в листопаді 2014 року, що свідчить про неможливість реального здійснення господарських операцій ПП «Машсервіс-Локоматив» по реалізації дизельного палива та бензину контрагентам-покупцям, в тому числі і ФОП ОСОБА_3

При цьому, видаткові накладні, податкові накладні та рахунки-фактури, виписані ПП «Машсервіс-Локомотив» не містять даних щодо місця їх складання, а містять лише юридичну адресу постачальника у м. Луганську. У товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів не зазначено адресу пункту навантаження.

Також зазначив, що Відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.05.2016 по справі № 646/2543/16-к зазначено, що протягом вересня-листопада ПП «Машсервіс Локомотив» склало та видало завідома неправдиві офіційні документи, до яких внесла відомості про придбання товарів та послуг, хоча при цьому його контрагент TOB «Інтертехторг» фактично не отримувало ніяких тововарів та послуг від ПП «Машсервіс-Локомотив», що призвело до незаконного формування податкового кредиту з ПДВ.

Відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.05.2016, справа № 646/2539/16-к керівник ПП «Машсервіс-Локомотив» ОСОБА_5 за винагороду передав печатки та установчі документи ПП ОСОБА_6 для здійснення незаконної діяльності.

На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила (т.5 а.с.15).

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено і це не оскаржується сторонами, що ОСОБА_3 зареєстрована у якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області 13.10.2000 року за №0001176, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.15,16-18).

Позивач з 16.10.2000 року перебуває на обліку в Старобільській об'єднаній Державній податковій інспекції, що підтверджується довідкою № 175 від 22.05.2002 року (т.1 а.с.19), є платником податку на додану вартість з 09.12.2005 року, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 від 09.12.2005 року, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с.20).

Позивачем 19.12.2014 подано до Відповідача звітну податкову декларацію у електронному вигляді з ПДВ за звітний (податковий) період 2014 року (т.1 а.с.140-143, 197-198). Згідно з кодом рядка 25, зазначеної податкової декларації, сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 25376,00 грн.

На виконання наказу Старобільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області № 41 від 25.08.2015 року Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року, результати якої викладено в акті № 18/1700- від 08.10.2015 року. (т.1 а.с. 21, 22, 29-78).

Зі змісту Акту вбачається, що перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення валового доходу за 2014 рік в сумі 652818,16 грн. та включення до декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік суму документально не підтверджених валових витрат у розмірі 652818,16 грн. та суму витрат по операціям без фактичного придбання товарів в сумі 1310115,83 грн. За результатами чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 222719,69 грн. Встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині завищення сум податкового кредиту всього в сумі 262543,84 грн., у тому числі в листопаді 2014 року на суму 262023,17 грн. по операціям без фактичного придбання товару.

Вказані висновки податковий орган ґрунтував на даних узагальненої податкової інформації "Про неможливість проведення зустрічної перевірки ПП "Машсервіс-Локомотив" за період 01.05.2014 року по 30.11.2014 року.

На підставі Акту Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.10.2015 року № про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 278399,61 грн. (т.1 а.с.83) та № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 328175,21 грн. (т.1 а.с.86).

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

При розгляді даної справи суд застосовує положення ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту у платника податку виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, платник податку може включити до складу податкового кредиту суму ПДВ на підставі податкової накладної за умови реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV), в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю обох учасників цих операцій.

Судом встановлено, що 10.11.2014 між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Машсервіс-Локомотив» укладено договір поставки № 10/11/14-2, предметом якого є паливо (т.1 а.с.93-96).

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором, позивачем надано до суду видаткову накладну № 101134 від 10.11.2014 на поставку дизельного пального у кількості 33965 л. на суму 519664,50 грн., товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 101134 від 10.11.2014, податкову накладну № 34 від 10.11.2014 на суму 519664,50 грн., у тому числі ПДВ - 86610,75 грн., видаткову накладну № 181184 від 18.11.2014 на поставку дизельного пального у кількості 32890 л. на суму 526240,00 грн., товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 181184 від 18.11.2014, податкову накладну № 84 від 18.11.2014 на суму 526240,00 грн., у тому числі ПДВ - 87706,67 грн., видаткову накладну № 2411125 від 24.11.2014 на поставку бензину А-92 у кількості 31893 л. на суму 526234,50 грн., товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 2411125 від 24.11.2014, податкову накладну № 125 від 24.11.2014 на суму 526234,50 грн., у тому числі ПДВ - 87705,75 грн., сертифікати відповідності (т.1 а.с.103-117, 172), рахунки-фактури № 10113 від 10.11.2014, № 18111 від 18.11.2014 та № 24111 від 24.11.2014. (т.2 а.с.20-22)

У товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів зазначено, що перевезення дизельного пального та бензину здійснено автотранспортом ФОП ОСОБА_3 від ПП "Машсервіс-Локомотив", пункт навантаження - нафтобаза м. Харків. Жодних інших даних щодо адреси пункту навантаження товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів не містять.

ФОП ОСОБА_3 перераховано на рахунок ПП "Машсервіс-Локомотив" кошти за придбане пальне (т.1, а.с.97-102, т.2 а.с.24-26,35-45).

Згідно даних узагальненої податкової інформації "Про неможливість проведення зустрічної перевірки ПП "Машсервіс-Локомотив" за період 01.05.2014 по 30.11.2014" судом встановлено, що загальна чисельність працюючих згідно податкового розрахунку за формою 1ДФ за ІІ квартал 2014 рік на ПП "Машсервіс-Локомотив" становить 2 особи (керівник та головний бухгалтер), за даними декларації з податку на прибуток за 2013 рік основні засоби відсутні, документи щодо використання у своїй діяльності орендованих приміщень ПП "Машсервіс-Локомотив" також не надавались (т.1 а.с.215-244, т.5 а.с.100-102).

Згідно податкових накладних за 2014 рік ПП "Машсервіс-Локомотив" здійснювало придбання товару та подальшу його реалізацію. Дослідженням вказаних податкових накладних встановлено, що у 2014 році на адресу ПП "Машсервіс-Локомотив" від його контрагентів виписано 41 податкову накладну, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, з яких лише 4 податкові накладні виписані на придбання дизельного пального. Так, згідно податкових накладних ТОВ "Східні ресурси" від 31.05.2014 вказане товариство поставило на адресу ПП "Машсервіс-Локомотив" дизельне пальне в загальному обсязі 135988,82 л та бензин - 29241,86 л. (т.2 а.с.233-236)

З наданої податкової інформації вбачається, що ПП "Машсервіс-Локомотив" впродовж 2014 року постійно здійснювало продаж нафтопродуктів (дизельне пальне та бензин), про що свідчать дані Єдиного реєстру податкових накладних. Зокрема у листопаді 2014 року ПП "Машсервіс-Локомотив" зареєстровано 77 податкових накладних, за якими підприємство здійснило реалізацію дизельного палива у листопаді 2014 року в обсязі 876255,5 л та бензину в обсязі 52881 л. (т.2 а.с 149-229, т.3 а.с.31-182).

Тобто, досліджені судом докази дозволяють зробити висновок про те, що ПП "Машсервіс-Локомотив" не маючи ані власних, ані орендованих місць зберігання для дизельного пального та бензину, не декларуючи придбання вказаного товару впродовж 2014 року здійснювало значне декларування продажу цього товару.

Оскільки суд повинен перевірити обидва контрагента за договором на реальність здійснення операції, оцінюючи докази у їх сукупності, та зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що ПП "Машсервіс-Локомотив" не мало реальної змоги на фактичну поставку такого об'єму палива позивачу, що свідчить про безтоварний характер господарської операції. У зв'язку з цим наявність правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою первинних документів, та наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, суд не приймає як належний та допустимий доказ фактичного здійснення господарської операції.

Також суд звертає увагу на те, що згідно ч.ч.3-5 ст.9 Закону №996-ХIV інформація, що міститься у прийнятих обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарської операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Одним із головних облікових регістрів, що підтверджує здійснення реальної господарської операції є головна бухгалтерська книга, в якій представлені підсумкові дані по бухгалтерських звітів та всім рахунки бухгалтерського обліку, що застосовуються підприємцями.

Позивачем надано суду для огляду оригінал такої книги, копія якої залучена судом до матеріалів справи, із назвою Книга №133 обліку доходів та видатків (т.5 а.с.108-153).

Згідно вказаної книги 10.11.2014 зазначена накладна №101134 від 10.11.2014 при цьому сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) зазначено 77431,03грн. замість 519664,50 грн., як це зазначено у видатковій та податковій накладних (т.5 а.с.144-зворотній бік,145).

18.11.2014 зазначена накладна №181184 від 18.11.2014, сума витрат - 11420,99грн., замість 526240,00 грн., як це зазначено у видатковій та податковій накладних (т.5 а.с.145-зворотній бік,146).

24.11.2014 зазначена накладна № 2411125 від 24.11.2014, сума витрат - 15269,83грн., замість 526234,50 грн., як це зазначено у видатковій та податковій накладних (т.5 а.с.146-зворотній бік,147).

Не відображення реальних сум витрат у даній книзі, на думку суду, також підтверджують висновок суду про нереальність господарської операції між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Машсервіс-Локомотив».

Доводи представника позивача про те, що зустрічної звірки щодо ПП «Машсервіс-Локомотив» податковими органами за спірний період не проводилось, а узагальнена податкова інформація "Про неможливість проведення зустрічної перевірки ПП "Машсервіс-Локомотив" за період 01.05.2014 по 30.11.2014" не може прийматись як належний та допустимий доказ по справі, суд приймає до уваги, однак в матеріалах справи достатньо інших належних і допустимих доказів, наданих з боку відповідача, що підтверджують безтоварний характер господарської операції з боку ПП «Машсервіс-Локомотив». А саме: розрахунок за формою 1ДФ за І, ІІ, ІІІ квартал 2014 року по ПП "Машсервіс-Локомотив", податкові накладні, інтегрована картка платника ПП «Машсервіс-Локомотив» по ПДВ за 2014 рік (т.2 а.с. 149-229, 233-236, т.3 а.с.31-182 т.5 а.с.100-102,104-105).

Посилання представника позивача на те, що відносно посадових осіб ПП "Машсервіс-Локомотив" вироку суду щодо фіктивності підприємства немає, суд також приймає до уваги.

Судом встановлено, що дійсно відносно ОСОБА_5 вирок суду щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.205 КК України відсутній, однак наявний вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.05.2016 стосовно ОСОБА_6, з якого вбачається, що починаючи ще з вересня 2014 року ПП «Машсервіс-Локомотив» перебувало у підпорядкуванні ОСОБА_6, яка здійснювала незаконну фінансову-господарську діяльність (т.4 а.с.242-260).

Вказані обставини доводять недобросовісність контрагента ПП «Машсервіс-Локомотив».

Твердження представника позивача про те, що отримане за договором паливо позивач реалізувала у своїй подальшій господарській діяльності, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи по суті, оскільки з наданих видаткових накладних за листопад 2014 року неможливо встановити, що позивачем реалізоване саме придбане паливо за договором поставки № 10/11/14-2 від 10.11.2014 (т.5 а.с.154-180, т.6 а.с.1-19).

Суд відхиляє також посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини "Булвес АД проти Болгарії" від 22.01.2009, оскільки застосування рішень Європейського суду як джерела права має бути у сукупності з обставинами та доказами конкретної справи. Лише один факт наявності такого рішення не свідчить про правове підґрунтя обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача були правомірними, у зв'язку з цим підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 немає.

Згідно зі статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 17, 18, 69-72,86,94, 158-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 до Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 14 серпня 2017 року.

Суддя Н.М. Басова