Справа № 500/357/17
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/357/17
Провадження № 2-а/500/56/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача - Крупицької Г.О.,

представника третьої особи - Кобака Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, третя особа - комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який уточнив та яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради № 1504-VІІ від 28.10.2016 року як таке, що не відповідає та протирічить діючому законодавству України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ізмаїльська міська рада незаконно прийняла рішення про перейменування комунального підприємства «Житсервіс -2» в комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсевіс», оскільки не наділений такими повноваженнями. Саме юридична особа згідно ст. 90 ЦК України може міняти своє найменування, що є узурпацією прав та повноважень юридичної особи, комунального підприємства «Житсервіс -2». При цьому, після перейменування згідно ч. 1 ст. 90 ЦК України інформація в найменуванні про організаційно - правову форму юридичної особи повинна залишатися незмінною, а в дійсності організаційно - правова форма юридичної особи змінилася.

Крім цього, суперечливим є і п. 2 рішення Ізмаїльської міської ради № 1504-VІІ від 28.10.2016 року, оскільки отримати повноваження на державну реєстрацію змін до статуту КП «Житсервіс-2» директор міг тільки після перейменування комунального підприємства «Житсервіс -2» в комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Юридична особа - комунальне підприємство «Житсервіс -2» згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» було підприємством комунальної власності, а в свою чергу юридична особа - комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» є не тільки підприємством комунальної власності, воно стало виробничим структурним підприємством Ізмаїльської міської ради, тобто його невід'ємним виконавчим органом (підприємством).

Крім цього, як зазначено позивачем в уточненому позові, Ізмаїльська міська рада грубо порушила ч. 5 ст. 90 ЦПК України, а саме незаконно використала при перейменуванні КП «Житсерівс - 2» найменування іншої юридичної особи - комунальне унітарне прибуткове підприємство, тоді як нова назва є комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Ізмаїльська міська рада змінила правовий статус самостійної юридичної особи, зберігши попередню юридичну особу КП «Житсервіс -2». А також, незаконно перейменувала комунальне підприємство «Житсервіс-2» в найменування іншої юридичної особи - комунальне унітарне прибуткове підприємство - комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Орган місцевого самоврядування може здійснювати дії з юридичною особою виключно, в порядку передбаченому ст. ст. 104, 106, 108, 109, 110 ЦК України, та не більше. Будь - яка зміна найменування юридичної особи під час її діяльності незаконна, оскільки суперечить положенням про юридичну особу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав саме уточнення до адміністративного позову та просив визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради № 1504-VІІ від 28.10.2016 року як таке, що не відповідає та протирічить діючому законодавству України.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала правову позицію, викладену в письмових запереченнях, та заперечувала щодо задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до п. 4 ст. 57 ГК України статут суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб'єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб'єктами відповідно до закону. В свою чергу, згідно п. 5 ст. 78 ГК України найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова «комунальне підприємство» та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство. Тому, рішенням Ізмаїльської міської ради № 1504-VІІ від 28.10.2016 року, яка є засновником комунального підприємства «Житсервіс-2», було перейменовано вказане підприємство у комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» та затверджено статут у новій редакції.

Таким чином, при прийнятті оскаржувального рішення Ізмаїльська міська рада діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, та з дотриманням вимог ст.ст. 57, 78 ГК України.

В судовому засіданні представник третьої особи - комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» заперечував щодо задоволення позову мотивуючи тим, що на виконання положень ст. 140 Конституції України Ізмаїльська міська рада здійснює представництво інтересів територіальної громади м. Ізмаїл. Територіальні громади, орган та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження (ч.1 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, органи місцевого самоврядування від імені та інтересах територіальних громад, здійснюють право суб'єкта комунальної власності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Оскільки комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» має організаційно - правову форму «комунальне підприємство», а Ізмаїльська міська рада є засновником підприємства, міська рада мала повноваження на прийняття спірного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Положення, на яке посилається позивач ОСОБА_1, зокрема ч. 4 ст. 90 ЦК України на момент прийняття оскаржувального рішення було виключено на підставі Закону № 835 - VІІ від 26.11.2015 року та відповідно до цього не поширюються на спірні правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про огранізаціно - правову форму та назву. Таким чином, елементами найменування юридичної особи є організаційно - правова форма юридичної особи та її назва.

Рішенням Ізмаїльської міської ради № 1504-VІІ від 28 жовтня 2016 року перейменовано комунальне підприємство «Житсервіс - 2» в комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Нове найменування підприємства містить організаційно - правову форму - «комунальне підприємство» та вказівку на орган місцевого самоврядування у свій назві - «Ізмаїльської міської ради Житсервіс», що відповідає вимогам п. 5 ст. 78 ЦК України та ч. 1 ст. 90 ЦК України. Організаційно - правова форма на підставі оскаржувального рішення Ізмаїльської міської ради не змінилася (до перейменування - «комунальне підприємство», після перейменування - «комунальне підприємство»), а змінилася лише назва юридичної особи з «Житсервіс-2» на «Ізмаїльської міської ради Житсервіс», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № . Отже твердження позивача про те, що було змінено організаційно - правову форму підприємства, не відповідають дійсності.

Крім цього, зі змісту рішення Ізмаїльської міської ради № 1504- VІІ від 28 жовтня 2016 року вбачається, що жодного відношення до позивача по справі воно не має та відповідно до цього вказаним рішенням ніяким чином не обмежуються права та свободи позивача та не створюються будь - яких перешкод в реалізації його прав та свобод.

Крім цього, заперечуючи проти задоволення позову, представник третьої особи - комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» зазначив, що Верховний суд України у своїй постанові від 24 лютого 2015 року по справі № 21-34а15 зазначив, що за змістом ст. 6 КАС кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав свобод або інтересів.

Таким чином, оскільки права позивача ніяким чином не порушені та рішення Ізмаїльської міської ради № 1504 - VІІ від 28 жовтня 2016 року позивача не стосується, тому позов не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно неї юридично значущих дій або прийняття рішень. І саме це положення Конституції України фактично забороняє приймати рішення в такий спосіб, як це зробив відповідач.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Частиною 1 ст. 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльської міської ради від 28.10.2016 року за № 1504-VІІ «Про перейменування комунального підприємства «Житсервіс-2» було перейменовано комунальне підприємство «Житсервіс-2» у комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» та затверджено в новій редакції статут комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс».

Відповідно до п. 5 ст. 78 ГК України найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення Ізмаїльська міська рада діяла відповідно до вимог ч. 5 ст. 16, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з метою виконання приписів п. 5 ст. 78 ГК України.

Крім цього, оцінюючи доводи позивача, суд приходить до висновку, що організаційно - правова форма на підставі оскаржувального рішення Ізмаїльської міської ради не змінилася, а змінилася лише назва юридичної особи з комунального підприємства «Житсервіс-2» на комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради Житсервіс», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № .

В свою чергу за змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у позивача ОСОБА_1, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосуються його безпосередньо.

Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, третя особа - комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльської міська рада від 28.10.2016 року за № 1504-VІІ «Про перейменування комунального підприємства «Житсервіс-2».

Керуючись ст.ст.6-11, 71, 158-163, 167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, третя особа - комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.О.Бурнусус