Справа № 802/1049/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відвід

м. Вінниця

14 серпня 2017 р. Справа № 802/1049/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: ОСОБА_3

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Вінницькій області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про відвід головуючого судді Альчука М.П.

В обґрунтування заяви про відвід головуючого судді представник відповідача вказав на те, що в постанові від 26.01.2017 року у справі № 802/2031/16-а, суддя уже надавав правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № 35685-13 від 25.06.2016 року, на підставі якого відповідачу нараховано податковий борг, що є предметом стягнення у даній справі.

Тому, вказані обставини, викликають у представника відповідача сумнів у неупередженості судді щодо відповідача під час розгляду цієї адміністративної справи. Відтак, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України, представник відповідача заявив відвід головуючому судді.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді.

Визначаючись щодо підстав для відводу, суд виходу з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться, якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Згідно з ч. 3 ст. 30 КАС України відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Для відведення судді із наведеної підстави особа, яка звертається із заявою повинна обґрунтувати наявність обставин, які обєктивно можуть вказувати на ймовірну упередженість судді. При цьому, сам лише сумнів у неупередженості судді не може бути підставою для відводу, оскільки виходячи із норми ч. 3 ст. 30 КАС України, у заяві обовязково повинні бути наведені підстави для сумніву в неупередженості судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід.

Аналізуючи підстави поданої представником відповідача заяви про відвід, суд зазначає, що незгода позивача із рішеннями суду та діями судді у іншій адміністративні справі № 802/2031/16-а та їх оскарження у передбаченому Законом порядку, є формою реалізації процесуальних та позапроцесуальних прав ОСОБА_3 Відтак, сам лише сумнів відповідача у неупередженості судді у звязку із оскарженням його дій та рішень у іншій справі, не є чинником, що обєктивно може впливати на неупередженість та безсторонність суду. Тому, заява про відвід ґрунтується на субєктивних припущеннях представника відповідача та не підлягає задоволенню.

Крім того, при вирішенні питання про відвід головуючого судді в цій адміністративній справі суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» від 17.07.1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 проти України» від 09.01.2013 року, «для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з:(1) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності».

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії».

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та п. 58 рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 07 серпня 1996 року).

Як зазначалося, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Тому, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, суд наголошує, що незгода відповідача із рішеннями та діями судді у іншій справі за його участю та їх оскарження не свідчить про упередженість судді, та жодним чином не впливає на безсторонність суду у цій адміністративній справі.

Тому, враховуючи, що заява про відвід ґрунтується лише на субєктивних сумнівах представника відповідача у неупередженості суду, переконливих підстав для таких сумнівів представником відповідача не наведено, суд доходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 165, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про відвід судді Альчука М.П. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Альчук Максим Петрович