Справа № 807/100/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2017 рокум. Ужгород№ 807/100/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гаврилка С.Є

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Яблонського Олександра Олександровича;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплати грошової компенсації за вимушений прогул, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 08 серпня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 14 серпня 2017 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, якою просить суд: ?1. Відкрити провадження у справі за моїм позовом; 2. З вищенаведених доводів, які підтверджуються документальними доказами встановити та визнати неповноту службового розслідування у справі мого дисциплінарного провадження та невідповідність його висновків фактичним обставинам справи; 3. Встановити нечинність та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області № 763 від 25.07.2016 року про звільнення мене, старшого інспектора роти ДПС (з обслуговування доріг державного значення) ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_1; 4. Зобов'язати ГУНП в Закарпатській області поновити мене, ОСОБА_1 на роботі в поліції ГУНП в Закарпатській області на рівноцінну посаду тій, з якої я був незаконно звільнений; 5. Зобов'язати відповідача, ГУНП в Закарпатській області виплатити мені грошову компенсацію за вимушений прогул".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 25 липня 2017 року № 763 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області" позивача було притягнено до відповідальності за порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статті 18, грубе порушення Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28 квітня 2016 року № 326, скоєння вчинку, який компрометує позивача, як поліцейського та дискредитує поліцію, що проявилися у грубому порушенні транспортної дисципліни та призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, намаганні залишити місце події, а також негідній поведінці, старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 пункту 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнено зі служби в Національній поліції України. Також, відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 115/ос "По особовому складу" від 25 липня 2016 року відповідно до статті 77 частини 1 пункту 6 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) позивача було звільнено зі служби в поліції. Не погоджуючись з винесенням вищезазначених наказів, позивач вважає, що його звільнення з посади є протиправним та безпідставним, оскільки вважає що службове розслідування проведене УКЗ ГУНП поверхнево і формально, базувалося на фактах і обставинах, які не відповідали дійсності. На підставі чого позивач не мав правових підстав вже 25 липня 2016 року видавати наказ № 763.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що оскільки в ході службової перевірки були встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, то т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в межах наданих йому повноважень було прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до статті 77 частини 1 пункту 6 Закону України "Про Національну поліцію". А відтак відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством і позивача було правомірно звільнено із служби в органах поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів службового розслідування, 22 липня 2016 року в ГУНП в Закарпатській області прийнято наказ № 756 "Про призначення службового розслідування". Службове розслідування проводилось у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що 21 липня 2016 року близько 19 год. 30 хв. старший інспектор роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем марки "Шкода-СуперБ" д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Йокаї в м. Ужгороді, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з огорожею дошкільного навчального закладу №12 м. Ужгорода. На момент автомобільної пригоди позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння, поза службою, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї (а.с. а.с.70-74). Також у відповідному висновку службового розслідування зазначено, що позивач у порушення Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28 квітня 2016 року № 326 під час складання відносно нього адміністративних матеріалів поводився неадекватно, грубо та нецензурно виражався на адресу оточуючих та представників засобів масової інформації, погрожував їм та намагався пошкодити відеокамеру (така поведінка позивача була ним підтверджена під час судового розгляду).

Також відповідачем у висновку зазначено (не спростовано позивачем), що позивач і раніше допускав аналогічні порушення

Відповідно до Постанови Ужгородського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року № 308/7529/16-п ( номер в ЄДР судових рішень 59580768) та до постанови апеляційного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року № 308/7529/16-п (номер в ЄДР судових рішень 63916989) позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частиною 1 КУпАП та призначено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки (а.с.а.с. 110-114).

Відповідно до вказаних судових рішень встановлено, що ОСОБА_1 21 липня 2016 року о 19 год. 30 хв. на вул. Йокаї, 9 в м. Ужгороді керував автомобілем марки "Skoda SuperB" державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 094962 від 21 липня 2016 року, даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого при освідуванні правопорушника встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння (проба позитивна - 2,59 ‰).

Судом встановлено, що у ході службового розслідування позивач від надання пояснення відмовився, про що 22 липня 2016 року було складено відповідний Акт № 1066/106/2-2016.

На підставі висновку службового розслідування від 22 липня 2016 року, наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 25 липня 2016 року № 763 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області", старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 за систематичне порушення дисципліни, статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігнорування вимог статті 18 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" грубе порушення Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28 квітня 2016 року № 326, скоєння вчинку який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію, що проявилися у грубому порушенні транспортної дисципліни та призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, намаганні залишити місце події, а також негідній поведінці старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнено зі служби в Національній поліції України (а.с.а.с. 75-77).

Відповідно до наказу від 25 липня 2016 року № 115 о/с капітана поліції ОСОБА_1, старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, звільнено з 25 липня 2016 року зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (а.с. 78).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 580-VІІІ).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України № 580-VІІІ, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України № 580-VІІІ, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 Закону України № 580-VІІІ, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 18 частини першої Закону України № 580-VІІІ, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 19 частиною першою та другою Закону України № 580-VІІІ,визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до вимог статті 60 Закону України № 580-VІІІ, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 77 пункту 6 частини першої Закону України № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статус Національної поліції" поширено на поліцейських дію дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (пункт 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію").

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначається Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460 - ІV (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Положеннями статті 1 Дисциплінарного статуту, встановлено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 цього Закону, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни .

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов'язків, а й повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Факт вчинення позивачем протиправних дій у громадському місці підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема матеріалами службового розслідування.

Крім того, суд наголошує, що посилання позивача на необ'єктивність службового розслідування не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки всі необхідні та достатні заходи щодо його проведення реалізовано: прийнято наказ про проведення службового розслідування, відібрано пояснення у позивача (небажання особи надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення), проведено аналіз інших документів тощо.

Суд зазначає, що наказом Міністерства органів внутрішніх справ України № 326 від 28.04.2016 затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Відповідно до п.2 розділу 2 наказу Міністерства органів внутрішніх справ України № 326 від 28.04.2016 "Про затвердження Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС" гідна поведінка працівників базується на недопущенні, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Згідно з п. 3 розділу 2 наказу Міністерства органів внутрішніх справ України № 326 від 28.04.2016 "Про затвердження Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС" доброчесність працівників будується на недопущенні конфлікту між публічними й особистими інтересами.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України та статті 2 частини 3 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені під час проведення службового розслідування порушення позивачем вимог статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігнорування вимог статті 18 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" грубе порушення Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28 квітня 2016 року № 326, скоєння вчинку який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію, що проявилися у грубому порушенні транспортної дисципліни та призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, намаганні залишити місце події, а також негідній поведінці позивача і факт вчинення цих порушень знайшов підтвердження при розгляді справи, суд вважає, що відповідач обґрунтовано прийняв рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України, а отже підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні, а позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160, 165 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплати грошової компенсації за вимушений прогул - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко