Справа № 804/3234/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 р. Справа № 804/3234/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л. Є., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області, у якій просить:
- визнати протиправними дії УПФУ в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови здійснити донарахування та виплату недоотриманої заробітної плати,
- зобовязати Нікопольське обєднане управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області здійснити донарахування недоотриманої позивачем заробітної плати за період з 08.12.2015 року по 30.04.2016 року у відповідності до ст. 33 Закону України від 16.12.93 року №3723-XII «Про державну службу», саме: донарахувати у розмірі 50 відсотків посадового окладу завідувача юридичного сектору УПФУ в м. Орджонікідзе за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника з урахуванням затверджених тарифних сіток оплати праці, які були чинним за відповідний період з 08.12.2015 року по 30.04.2016 року;
- зобовязати Нікопольське обєднане управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області здійснити донарахування недоотриманої позивачем заробітної плати за період з 01.05.2016 року по 23.09.2016 року у відповідності до ст.50, 52 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», а саме: донарахувати у розмірі 50 відсотків посадового окладу завідувача юридичного сектору УПФУ в м. Орджонікідзе за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника з урахуванням затверджених тарифних сіток оплати праці, які були чинним за відповідний період з 01.05.2016 року по 23.09.2016 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 08.12.2015 23.09.2016 року останній перебував на посаді головного спеціаліста з організаційно-інформаційної роботи УПФУ в м. Орджонікідзе та фактично одночасно виконував обовязки за вакантною посадою завідувача юридичного сектору управління.
Також, позивач зазначає, що не отримував жодних надбавок за вказаний період, не зважаючи на неодноразові звернення в усній та письмовій формі до начальника УПФУ в м. Орджонікідзе.
Тому позивач вважає, дії Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області, як правонаступника УПФУ в м. Орджонікідзе, щодо відмови здійснити позивачу донарахування та виплату заробітної плати є протиправними.
У наданому до суду запереченні проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин відсутня необхідність донарахування позивачу заробітної, з огляду на таке.
На думку представника відповідача виконання обовязків відсутнього працівника є прямим обовязком позивача згідно його посадової інструкції.
Також представник відповідача вважає доводи позивача необґрунтованими через відсутність письмового наказу, наявність якого є необхідною для закріплення чіткого визначення додаткового навантаження на працівника.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на посаді головного спеціаліста з організаційно-інформаційної роботи Управління пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе (далі - УПФУ в м. Орджонікідзе), на яку його призначено наказом УПФУ в м. Орджонікідзе від 15.05.2014 року № 39-ОС «Про призначення ОСОБА_1М.».
Наказом УПФУ в м. Орджонікідзе від 30.01.2015 року №04-ОС ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта, як такого, що успішно пройшов стажування.
Позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області ОСОБА_2 з вимогою щодо виплати недонарахованої заробітної плати.
Листом-відповіддю від 08.02.2017 року № В-6 ОСОБА_1 було відмовлено в донарахуванні заробітної плати.
Згідно письмових пояснень співробітників позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на момент перебування на посаді позивача займали відповідні посади в УПФУ в м. Орджонікідзе, у січні 2015 року створено юридичний сектор, завідувачем якого призначено ОСОБА_5
У грудні 2015 року ОСОБА_5 переведено на посаду першого заступника начальника УПФУ в м. Орджонікідзе, в результаті чого накази, проекти договорів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подавали на візування ОСОБА_1, який на той момент перебував на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта.
Згідно наказу Управління пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе від 09.09.2016 року № 32-ОС «Про звільнення ОСОБА_1М.» позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням.
Стосовно строку звернення з адміністративним позовом суд зазначає таке.
Під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013 положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1,12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
А тому, строк звернення до суду з цим адміністративним позовом позивачем не пропущений.
Вирішуючи позовні вимоги по суті суд виходить з такого.
Відповідно до абз.6, 9 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 року № 3723-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №3723-XII), державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.
Відповідно до ч.4 ст. 52 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 889-VIII), виплата за додаткове навантаження у звязку з виконанням обовязків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обовязків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.
Відповідно до п.п.2.2.7 п.2 Посадової інструкції головного спеціаліста-юрисконсульта управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, затвердженою в.о. начальника управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області ОСОБА_6 головний спеціаліст-юрисконсульт, в тому числі зобовязаний, в порядку, визначеному завідувачем юридичного сектору управління або начальником управління заміщувати інших працівників сектору та управління в разі їх відсутності.
Відповідно до ст. 105 Кодексу законів про працю України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.
Тобто, виходячи з норм чинного законодавства підставою для виплати за додаткове навантаження є факт наявності суміщення професій, виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника (ст.105 КЗпП України) або виконання обовязків за вакантною посадою (ст.52 Закону України № 889-VIII).
Кожний з вищенаведених фактів має бути документально підтверджений, із зазначенням конкретного додаткового навантаження, що покладається на працівника та обсягів такого навантаження, оскільки відповідно до норм чинного законодавства в залежності від обсягів додаткового навантаження безпосередній керівник готує подання на імя начальника з проханням встановлення надбавки.
Як вбачається з матеріалів справи, таке підтвердження відсутнє.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що підстави для донарахування заробітної плати ОСОБА_1 Нікопольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за періоди: з 08.12.2015 30.04.2016 та з 01.05.2016 23.09.2016 років відсутні.
У звязку з вищевикладеним суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя ОСОБА_7