Справа № 826/8104/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8104/15 Головуючий у 1-й інстанції:зПогрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Мацедонської В.Е., Епель О.В.,

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся 05.05.2015 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС"), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), яким просив:

- визнати протиправним та скасувати оформлене наказом № 6 від 18.11. 2014 р. рішення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" про визнання нікчемним договору банківського вкладу № 45169 від 10.07.2014 р., укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "КБ "УФС";

- зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд включити ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів з вкладами в ПАТ "КБ "УФС" за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року позовні вимоги було задоволено частково. Таку позицію суд першої інстанції мотивував: - наявністю документів, що засвідчують набуття позивачем статусу вкладника; - необґрунтованістю доводів на користь нікчемності даного правочину; - відсутністю належних доказів щодо недобросовісності та неправомірності дій позивача.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення ним норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що: - факт нікчемності цього договору, що стосується предмету даного спору, вже є встановленим наказом Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС»; - даний договір націлений на штучне викликання у Фонду обов'язку по відшкодуванню коштів з державної казни та підпадає під ознаки нікчемного відповідно ст. 228 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; - квитанція позивача не підтверджує фактичного внесення коштів, оскільки була оформлена завдяки незаконному сприянню працівників банку і містить лише інформативний характер. - за заявою Уповноваженої особи Фонду відкрито кримінальне провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України («Шахрайство»).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та переглянувши рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ПАТ "КБ "УФС", було підписано договір банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р., відповідно до якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 11 500, 00 євро у тимчасове строкове користування до 11.08.2014 р. та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

На підставі постанови Правління НБУ від 14.08.2014 р. № 491 «Про внесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 69 від 14.08.2014 р. щодо запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «УФС» та призначення Уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію зазначеного банку Гончарова С.І.

До Київського апеляційного адміністративного суду було заявлене клопотання позивача про процесуальне правонаступництво, в якому повідомлялось, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.11.2015 р. № 198 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "УФС" Гончарова Сергія Івановича та призначено з 03.11.2015 р. Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" Оберемка Романа Анатолійовича.

Оскільки ст. 55 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони її правонаступником, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та замінити відповідача Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Оберемком Р.А.

Після прийняття постанови Правління НБУ № 717 від 10.11.2014 р. щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «КБ «УФС» позивач звернувся до банку задля отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ» УФС», у чому йому було відмовлено. На прохання позивача роз'яснити причини такої відмови, Уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ» УФС» повідомила, що не включила її до переліку вкладників у зв'язку з виявленням обставин, які свідчать про нікчемність договору строкового банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що наказом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» від 18 листопада 2014 року № 6 всі транзакції та правочини, зазначені в доданому до нього переліку, в тому числі договір банківського вкладу "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р., було визнано нікчемними.

Недійсність вищезгаданого правочину Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» у своїх запереченнях обґрунтовує нормами ст. 228 ЦКУ, п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також твердженням, що кошти по зазначеному договору вкладу надійшли позивачу внаслідок дій іншого клієнта банку, який, на думку сторони, «роздробив» значну суму коштів на декілька депозитних рахунків, включаючи позивача, з метою створення для себе переваг в отриманні грошової компенсації за вкладом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що відповідачами не було належним чином обґрунтовано підстав для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р. до нікчемних.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Отже, під час ліквідації банку вкладники повертають свої кошти не за загальними правилами договору банківського вкладу, а в порядку, передбаченому зазначеним законом.

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що базові аргументи відповідачів на користь незадоволення позову ґрунтуються на нікчемності договору банківського вкладу, підписаного між позивачем та ПАТ "КБ "УФС".

З огляду на це, договір банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р. наряду з квитанцією, що підтверджує виконання його умов, безпосередньо стосуються предмету спору і мають істотне значення для правильного встановлення обставин справи.

Згідно з п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516, залучення банком вкладів юридичних і фізичних осіб, підтверджується, зокрема, договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що свідчить про внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, на обгрунтування правомірності заявлених вимог та на підтвердження виконання умов вищезазначеного правочину позивачем було надано незасвідчену належним чином копію договору банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р. та аналогічну копію квитанції № TR.59476.583.355 від 10.07.2014 р. про внесення коштів у розмірі 11 500, 00 євро на відповідний депозитний рахунок.

Виходячи з принципу офіційного з'ясування обставин у справі, адміністративний суд може самостійно виявити докази, яких, на його думку, не вистачає для встановлення достовірності доводів та заперечень сторін.

На підставі цього Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року суд зобов'язав позивача та відповідача, - Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС", надати засвідчені належним чином копії договору строкового банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р. та квитанції № TR.59476.583.355 від 10.07.2014 р.

Оскільки пропозиція суду була проігнорована даними учасниками процесу, тому, на підставі ч.6 ст. 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Вимогами ст.203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ст 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Положеннями ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 1.3. розд. IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 174 від 01.06.2011 р. (далі - Інструкція), касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Однак, надана позивачем копія квитанції TR.59476.583.355 від 10.07.2014 р. не містить усіх нормативно встановлених обов'язкових реквізитів касового документа. Зокрема, в ній відсутня графа "підпис платника" та підпис, який повинен розміщуватися в ній згідно з нормами діловодства.

Відсутність належного підтвердження залучення банком коштів вказує на недотримання вимоги щодо письмової форми договору. Це, в свою чергу, може слугувати реальною підставою для нікчемності правочину. Так, відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-118 цс14 від 29 жовтня 2014 р. у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Оскільки судом не було встановлено факту реального вчинення договору банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 45169 від 10.07.2014 р., то нема підстав вважати, що позивач користується гарантованими вкладникам правами і, відповідно, підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, а також на очевидні ознаки недотримання письмової форми договору, на основі якого позивач заявляє свої вимоги, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Окружного адміністративного суду міста Києва 20 серпня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 207, 212 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Мацедонська В.Е.

Епель О.В.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Епель О.В.

Судді: Мацедонська В.Е.

Епель О.В.