Справа № 824/502/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/502/17-а

13 год. 35 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Ковальчук Т.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача не з`явився,

третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання незаконною і скасування постанови державного виконавця, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Федоряка Олександра Васильовича від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження № 47148507; зобов'язати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вжити заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого напису № 5015, виданого 17.10.2008 року приватним нотаріусом Каленюк Вірою Семенівною про стягнення заборгованості в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн з боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь стягувана ОСОБА_3, шляхом звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, зареєстрований на праві приватної власності за боржником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1), а саме: на земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.10.2008 р. приватним нотаріусом Каленюк Вірою Семенівною видано виконавчий напис про стягнення заборгованості в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь стягувача ОСОБА_3. Вказаний виконавчий документ пред'явлений до виконання у ВДВС Першотравневого РУЮ м. Чернівці, однак постановою державного виконавця від 25.06.2009 р. повернуто у зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення. 24.09.2010 р. позивач проінформував державного виконавця про придбання ОСОБА_4 11.07.2008 р. земельної ділянки, кадастровий номер якої: НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_1. Крім того, представник стягуюча просив державного виконавця накласти арешт на вказане нерухоме майно та з'ясувати чи належить ця земельна ділянка боржнику, з метою звернення стягнення на це майно в подальшому. 04.02.2013 р. до відповідача повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса та повідомлено про наявність у боржника нерухомого майна (земельної ділянки), однак в подальшому протягом травня 2013 р. по червень 2017 р., виконавчий документ неодноразово повертався стягувачу і зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення. 29.06.2017 р. відповідач повернув виконавчий документ стягувачу зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення. Позивач зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було досліджено довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з якої вбачається, що за боржником зареєстровано земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Згідно пояснень державного виконавця вказане майно не може бути реалізоване в даному виконавчому провадженні, оскільки сума заборгованості боржника повинна становити не менше 64000 грн (20 розмірів мінімальної заробітної плати). Позивач вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а постанову від 29.06.2017 р. незаконною, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обмежень щодо стягнення на земельну ділянку для індивідуального садівництва.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явились належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Згідно положень ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних матеріалів справи.

Від Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 03.08.2017 р. надійшли письмові заперечення в яких державний виконавець зазначає, що відповідно до класифікатора видів цільового призначення земель цільове призначення земельної ділянки НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва, належить до земель сільськогосподарського призначення. Державний виконавець стверджує, що законодавством передбачено заборону на відчуження вказаної земельної ділянки, а відтак звернути стягнення на вказане майно не можливо. Крім того, відповідач зазначив, що в ході проведення виконавчих дій з виконання виконавчого напису нотаріуса № 5015, виданого 17.10.2008 р. за боржником - ОСОБА_4 не виявлено іншого майна на яке може бути застосовано стягнення, а тому вказаний виконавчий документ повернувся позивачу.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

19.01.2008 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позички грошей у розмірі 20000 грн, що на день позички складало 4000 доларів США, без нарахування відсотків, строком до 19.04.2008 року. (а.с. 7).

17.10.2008 р. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк В.С. склала виконавчий напис №5015 щодо стягнення з ОСОБА_4 20000 грн у зв'язку з несплатою боргу з 19.01.2008 р. по 19.04.2008 р. на підставі договору позики грошей, посвідченого нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк В.С. 19.01.2008 р. за реєстраційним номером №238. (а.с. 7).

Вказаний виконавчий напис був пред'явлений до виконання Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції, виконавче провадження ВП№11795853, та 25.06.2009 р. вказаний виконавчий напис був повернений ОСОБА_3. Підставою для повернення вказано те, що боржник не володіє майном, на яке може бути звернено стягнення. (а.с. 9).

27.09.2010 р. позивач звернувся до державного виконавця з заявою про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1. (а.с. 10).

Позивачем додано до матеріалів справи витяг укладення договору купівлі-продажу, номер правочину - 3016923, земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1. Набувачем зазначено ОСОБА_4, а дата державної реєстрації вказана 11.07.2008 року. (а.с. 8).

04.02.2013 р. позивач подав до Першотравневого ВДВС Чернівецького міського управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, посвідченого нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Каленюк В.С. 17.10.2008 р. за реєстраційним номером №5015. (а.с. 11).

12.02.2013 р. державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП№36486076 з виконання виконавчого напису №5015 від 17.10.2008 року. (а.с. 12).

Позивач 21.05.2013 р. повідомляв Першотравневий ВДВС Чернівецького міського управління юстиції про придбання 11.07.2008 р. боржником - ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1. (а.с.13-15).

07.04.2015 р. державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП№47148507 з виконання виконавчого напису №5015 від 17.10.2008 року. (а.с. 45).

29.06.2017 р. старшим державним виконавцем Чернівецького міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Федоряком О.В. у виконавчому провадженні ВП№47148507 повернуто виконавчий напис №5015 від 17.10.2008 р. стягувачу, з підстав відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. (а.с. 16).

Крім того, до матеріалі в справи додано відповіді Пенсійного фонду України від 29.06.2017 р., Державної фіскальної служби України від 04.07.2017 р. якими визначено відсутність наявних у ОСОБА_4 коштів та витягу з Єдиного державного реєстру МВС України про відсутність зареєстрованого за ним транспортного засобу. Також, 13.05.2016 р. державним виконавцем складено Акт про відсутність у боржника - ОСОБА_4 майна, на яке можливо звернути стягнення на момент перевірки. (а.с. 38-41).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_4 09.04.2013 р. зареєстровано земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Підставою для реєстрації став договір купівлі продажу №1772 від 11.07.2008 року. (а.с. 42-43).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулювались Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (далі - Закон N 1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону N 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону N 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 48 Закону N 1404-VIII також визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частинами 6 та 7 ст. 48 Закону N 1404-VIII визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як встановлено судовим розглядом, 07.04.2015 р. державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП№47148507 з виконання виконавчого напису №5015 від 17.10.2008 року. Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 29.06.2017 р., Державної фіскальної служби України від 04.07.2017 р. визначено відсутність наявних у ОСОБА_4 коштів. Відтак, згідно з ч. 5 ст. 48 Закону N 1404-VIII у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення підлягає зверненню на належне боржнику інше майно.

Судом в встановлено на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що за ОСОБА_4 09.04.2013 р. зареєстровано земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Про вказане майно державного виконавця позивач неодноразово повідомляв, однак відповідач не звертав стягнення на вказану земельну ділянку, оскільки вважає, що відповідно до п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України діє заборона на відчуження земель сільськогосподарського призначення. Однак, суд не погоджується з такими твердження державного виконавця з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 10 Закону N 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону N 1404-VIII звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, суд звертає увагу, що ст. 50 Закону N 1404-VIII визначаються дії державного виконавця при зверненні стягнення на об'єкти нерухомого майна, які включають:

- дії щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності;

- перевірка, чи перебуває це майно під арештом.

Нормами Закону N 1404-VIII не передбачено проведення дій державним виконавцем, при зверненні стягнення на об'єкти нерухомого майна, у вигляді проведення перевірки, класифікації та визначення виду цільового призначення земельної ділянки. При цьому, в додатку до Закону N 1404-VIII визначено вичерпний перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, до якого не включено заборони, передбачені п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 121-4 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону N 1404-VIII у Земельному кодексі України, у статті 135, абзац п'ятий частини другої викладено в такій редакції: "Звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, нормами спеціального закону не визначено додаткових застережень щодо звернення стягнення на земельні ділянки, а відтак твердження державного виконавця, щодо неможливості звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка належить боржнику у виконавчому провадженні ВП№47148507 - ОСОБА_4, не знайшли свого законодавчого та доказового підґрунтя.

На підставі зазначеного, суд дійшов до висновку, що під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого напису державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Федоряка Олександра Васильовича від 29.06.2017 року № 5015, державним виконавцем не було дотримано вимог ст.48 та ст.50 Закону N 1404-VIII, у зв'язку із чим безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу.

Суд також звертає увагу, що позивач звернувся до суду із позовом, однією із вимог якого є: «зобов'язання Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вжити заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого напису № 5015, виданого 17.10.2008 року приватним нотаріусом Каленюк Вірою Семенівною про стягнення заборгованості в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн з боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь стягувача ОСОБА_3, шляхом звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, зареєстрований на праві приватної власності за боржником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1), а саме: на земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва.»

Водночас, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд зобов'язаний прийняти рішення, яким спонукати суб'єкта владних повноважень до виконання покладених на нього обов'язків, з метою уникнення в майбутньому ухилення державним виконавцем від виконання судового рішення та трактуванням норм чинного законодавства на власний розсуд. Оскільки державним виконавцем не було дотримано вимог ст. 50 Закону N 1404-VIII та не проведено усіх необхідних дій при зверненні стягнення на об'єкти нерухомого майна (земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва), суд не може підміняти своїм рішенням обов'язок державного виконавця вчиняти дії щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а тому неможливо задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Належним способом порушеного права позивача є зобов'язати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вжити заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого напису № 5015, виданого 17.10.2008 року приватним нотаріусом Каленюк Вірою Семенівною про стягнення заборгованості в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн з боржника - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь стягувача ОСОБА_3. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірність вчинених дій та прийнятого рішення. У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку із тим, що адміністративний позов задоволено частково, суд присуджує ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області частину сплаченого судового збору у розмірі 480 грн згідно квитанції від 17.07.2017 року № 19232700-1.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача подати у двомісячний строк звіт про виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Федоряка Олександра Васильовича від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу в рамках виконавчого провадження № 47148507.

3. Зобов'язати Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вжити заходів спрямованих на примусове виконання виконавчого напису № 5015, виданого 17.10.2008 року приватним нотаріусом Каленюк Вірою Семенівною про стягнення заборгованості в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн з боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь стягувача ОСОБА_3.

4. В решті позову відмовити.

5. Повернути позивачу ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області частину сплаченого судового збору у розмірі 480 грн згідно квитанції від 17.07.2017 року № 19232700-1.

6. Зобов'язати відповідача подати у двомісячний строк звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 15 серпня 2017 р.