Справа № 750/5121/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5121/17 Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа: Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа: Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка", в якому просила: зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи з 01.11.1988 року по 01.08.1992 року та з 23.12.1993 року по 02.04.2001 року; зобов'язати відповідача призначити з 26.01.2017 року пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала в Публічному акціонерному товаристві «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» з 01.11.1988 року по 01.08.1992 року в цеху по виробництву засобів хімзахисту (а.с. 15).

Як зазначає позивачка у поданій позовній заяві з 01.08.1992 року вона продовжувала працювати в цеху по виробництву засобів хімзахисту але в трудову книжку було внесено запис, що вона працює технологом з нормальними умовами праці.

17.06.1998 року позивачку було переведено майстром в цех 5/6 по розкрою, проклею, пошиву резино-технічних виробів, у якому вона працювала до 02.04.2001 року, що підтверджується довідкою ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 30.05.2017 року № 42.

В довідці ПАТ ВТФ «Сіверянка» № 4 від 18.01.2017 року зазначено, що ОСОБА_2 працювала повний робочий день і за період з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року виконувала роботи безпосередньо на виробництві засобів хімічного захисту за посадою майстра, технолога швейного цеху передбачені Списком № 2 розділ 11 підрозділ 1 пункт 4 (а.с. 18).

26.01.2017 року, з урахуванням вимог п.1.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачка, звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом № 11870/06 від 24.04.2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у призначення пенсії на пільгових умовах, мотивуючи відмову тим, що позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах у зв'язку із відсутністю достатнього пільгового стажу оскільки її підтверджений пільговий стаж становить лише 3 року 8 місяців 30 днів (а.с. 10-13).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень, вважаючи порушеними свої права з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення позивачка звернулась з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як позивачкою подано всі належні документи на підтвердження стажу роботи на посаді за списком №2, а тому зобов'язав відповідача призначити пенсію позивачці на пільгових умовах.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Згідно з п. б статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок, постанова № 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Згідно із ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що з 01.11.1988 року позивачка працювала майстром швейного цеху №1 виробництва засобів хімічного захисту; з 01.04.1989 року - технологом швейного цеху №1 виробництва засобів хімічного захисту; з 01.08.1992 року - технологом швейного цеху №1 з нормальними умовами праці; з 09.01.1995 року - інженером-технологом виробоничо-технічного відділу; з 15.09.1997 року - інженером-технологом в відділі технологічної підготовки виробництва та якості; з 17.06.1998 року по 02.04.2001 року - майстром цеху 5/6 по розкрою, проклею, пошиву резино-технічних виробів.

Таким чином, відповідно до записів трудової книжки, позивачка працювала на Чернігівській фабриці гумо - технічних виробів і виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що стаж роботи позивачки за період роботи позивача з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року має бути включений до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується періоду роботи з 01.01.1992 року по 01.08.1992 року, то колегія суддів вважає, що він також повинен бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з наступних підстав.

01.08.1992 року наказом пр. №133 від 28.07.1992 року ОСОБА_2 переведено технологом швейного цеху №1 з нормальними умовами праці.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення" до Списку №2 включено під кодом 2110А010 робітники, керівники і фахівці підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчезазначених виробництвах і на роботах: упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчастих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гуммирования закритих місткостей та хімічної апаратури, валів.

Крім того, відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок, постанова N 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі №21-51а15.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Тобто, посада, на якій працювала позивачка за період з 01.01.1992 року по 31.07.1992 року, віднесена до Списку №2, затвердженого вже постановою від 26.01.1991 року №10, та не підлягала атестації до набрання чинності вищезазначеною Постановою N 422, тобто до серпня 1992 року.

Отже, пільговий стаж за період роботи з 01.11.1988 року по 31.07.1992 року складає 3 роки 8 місяців 30 днів, що не дає право на призначення пільгової пенсії за віком за списком №2, оскільки є недостантім.

Що стосується періоду роботи з 23.12.1993 року по 02.04.2001 року, то колегія суддів вважає, що його не може бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зважаючи на наступне.

З 01.08.1992 року по 09.01.1995 року ОСОБА_2 працювала технологом швейного цеху №1 з нормальними умовами праці, з 09.01.1995 року позивачку переведено інженером-технологом виробничо-технічного відділу, а з 15.09.1997 року переведено інженером-технологом до відділу технологічної підготовки виробництва та якості .

17.06.1998 року позивачку було переведено майстром в цех 5/6 по розкрою, проклею, пошиву резино-технічних виробів, у якому вона працювала до 02.04.2001 року, що підтверджується довідкою ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 30.05.2017 року № 42. На даній посаді вона працювала до 02.04.2001 року.

23.12.1993 року було видано наказ «Про затвердження Переліку робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення» № 168. До даного Списку №2 віднесено цех гумово-технічних виробів, зокрема віднесено професії клейщика гумових нових деталей та виробів, бригадир. Майстер, технолог гумово-технічної продукції.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку N 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, період роботи з 23.12.1993 року по 02.04.2001 року не може бути зарахований до стажу роботи ОСОБА_2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, так як атестацією не підтверджено, що посада ОСОБА_2 віднесена до переліку професій (посад) за Списком №2 та відсутнє документальне підтвердження віднесення посад, які займала позивачка у зазначеному періоді, до Списку №2.

Отже, в Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України були відсутні підстави для призначення позивачці пільгової пенсії за списком №2, оскільки остання не досягла пенсійного віку, а пільгового стажу роботи недостатньо для призначення їй пенсії.

Доводи позивачки та покази свідків, що ОСОБА_2 продовжувала працювати безпосередньо на виробництві засобів хімічного захисту за посадою майстра, технолога швейного цеху, передбачених Списком № 2, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки такі пояснення спростовуються записами у трудовій книжці позивачки та не підтверджуються відповідними доказами, що досліджені судом в ході розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наказу №133 від 28.07.1992 року «Про втрату права на пільгову пенсію за роботу в шкідливих умовах» по Чернігівській швейній фабриці «Сіверянка» з 01.08.1992 року втрачено право на отримання пільгової державної пенсії по наступних професіях: п.1 пп.1.2 - швейний цех: п. б) інженерно-технічні робітники - технолог цеху.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_2 відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутній пільговий стаж, який дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи, а тому постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнаня дій протиправними, зобов'язання зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком період роботи з 23.12.1993 року по 02.04.2001 року, про зобов'язання пенсійний орган призначити ОСОБА_2 з 26.01.2017 року пенсію на пільгових умовах на Списком №2 згідно п «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення судового збору.

Щодо позовних вимог про зобов'язання пенсійний орган зарахувати до стажу позивачки для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період робот из 01.11.1988 року по 01.08.1992 року, то в цій частині постанова суду першої інстанції є законною з огляду на вищезазначені доводи суду, а тому постанову суду в цій частині слід залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2017 року скасувати в частині позовних вимог про визнання дій щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними, про зобов'язання зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2 період роботи з 23.12.1993 року по 02.04.2001 року, про зобов'язання призначити пенсію ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах за Списком №2, стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті постанову суду щодо зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період роботи з 01.11.1988 року по 01.08.1992 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 09 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.