Справа № 334/4292/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.06.2017
Справа № 334/4292/16-а
Провадження № 2-а/334/34/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Гопка Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бєднова Євгена Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бєднова Є.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому вказує, що 04.07.2016 року о 14 год. 45 хв. він керував автомобілем Деу Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. 40 років Радянської України 1/2 та був зупинений інспектором Бєдновим Є.О., який звинуватив його у тому, що він здійснив зупинку-стоянку на пішохідному тротуарі, чим порушив п.п. 15.10 (б), про що склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, з наступних підстав.

Пункт 15.10. «в» незабороняє здійснювати стоянку легкових автомобілів на краю тротуарів. Він здійснив стоянку свого автомобіля у відповідності до даного пункту правил.

Інспектор Бєднов Є.О. надав йому поясненняння двох свідків - пішоходів, яким, начебто, його автомобіль заважав здійснювати рух по тротуару.

Відповідач не надав йому можливості викласти свої письмові пояснення по суті події та склав постанову та відмовився зазначити в постанові, що до справи ним додаються письмові пояснення, чим грубо порушив його конституційне право на захист, та ст. 251, 268 КУпАП.

На вимогу повідомити номер свого жетона, відповідач проігнорував, чим порушив ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Копію постанови було отримано ним лише 08.07.2016року в Управлінні патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції.

08.07.2016 року, він подав скаргу до Головного Управління Національної поліції на неправомірні дії інспектора патрульної поліції, однак відповідь на день звернення до суду з позовом йому не надано.

Відповідно до ст. 267 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дії поліцейського можуть бути оскаржені до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) та до суду.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано доказів правопорушення та всупереч ч. 3 ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, якщо такий здійснювався. В п. 8 оскаржуваної постанови інспектором було зазначено лише перелік додатків до постанови, а саме: пояснення свідків на окремих аркушах. Жодних інших доказів, таких як фото- або відеофіксація порушення зазначено не було, а тому можна зробити висновок, що жодних інших доказів по справі не існує, та інспектор керувався лише поясненнями «сумнівних» свідків, яких на мою вимогу Інспектором не було надано.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, а відповідачем неправомірно винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 510 грн., оскільки вона була винесена з порушенням його прав, передбачених ст. 251, 268, 285 КУпАП.

Просить скасувати постанову серії ДР № 46222 від 04.07.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі сумі 510 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до районного суду у порядку, визначеному КАСУ з особливостями встановленими КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складену 04.07.2016 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бєдновим Є.О. відносно ОСОБА_1 вбачається, що 04.07.2016 року о 14 год. 45 хв. останній керував автомобілем Деу Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. 40 років Радянської України 1/2 та здійснив зупинку-стоянку на пішохідному тротуарі, чим порушив п.п. 15.10 (б), за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 15.10. «в» ПДР України, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідач не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача щодо відсутності достатніх доказів допущення ним порушень ПДР України. Суду не було надано матеріали, що були або мали бути взяті до уваги відповідачем при прийнятті рішення в адміністративній справі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ухвалою № 2-а/334/34/17 від 19.06.2017 року позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення залишені без розгляду.

Застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. є незаконним та необґрунтованим, у зв'язку з чим, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.3 КУпАП підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, ст.ст. 122 ч.3, 259, 265, 287, 288 КУпАП України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Бєднова Євгена Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 146222 від 04.07.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розміру 510 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.О.Ісаков