Справа № 819/720/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/720/17

09 серпня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В.

за участі секретаря судового засідання Ліщинської М.М., представників позивача - Панчука С.М., Губиша С.І., представників відповідача - Чорнописької В.В., Дущенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (далі - позивач, ПАТ "Тернопільміськгаз") із позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - відповідач, Тернопільська ОДПІ), в якому просить визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.12.2016 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені без аналізу фактичних обставин справи, є необґрунтованими та протиправними, адже порушення граничних строків реєстрації податкових накладних зумовлене труднощами електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - ПДВ), що виникли з вини відповідача, оскільки саме податковим органом не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення, на яке ПАТ "Тернопільміськгаз" мало право вчасно реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), а відтак покладення відповідальності на платника податків у таких випадках є безпідставним.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові та додаткових обґрунтуваннях (а. с. 85-88). Додатково повідомили, що відповідно до норм Податкового кодексу України (далі - ПК України) при проведенні камеральної перевірки дослідженню підлягають дані податкової звітності, а отже в акті за результатами проведення камеральної перевірки можуть бути зафіксовані лише встановлені помилки (порушення) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності. Порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН є відмінними та не можуть прирівнюватись до порушень у податковій звітності платника податків.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі з підстав, викладених в запереченні (а. с. 56-59), та повідомили, що Тернопільською ОДПІ проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з ПДВ та даних ЄРПН ПАТ "Тернопільміськгаз", якою встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: несвоєчасно зареєстровано податкові накладні за жовтень-грудень 2015 року та січень-жовтень 2016 року. За результатами перевірки складено акт № 4763/12-01/21155959 від 29.11.2016, на підставі якого відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, якими застосовано штрафні санкції на загальну суму 2401716,29 грн.

Зазначили, що оскільки ПАТ "Тернопільміськгаз" не було дотримано вимог податкового законодавства щодо реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних в ЄРПН протягом 15 календарних днів з дати їх складання за відповідні періоди, відповідач вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім пояснень представників сторін, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані представниками позивача та відповідача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач ПАТ "Тернопільміськгаз" () перебуває на обліку у Тернопільська ОДПІ як платник податків.

Тернопільською ОДПІ проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з ПДВ та даних ЄРПН ПАТ "Тернопільміськгаз" за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 та валютного законодавства за період з 31.10.2015 по 14.11.2016, якою встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: несвоєчасно зареєстровано податкові накладні за жовтень-грудень 2015 року та січень-жовтень 2016 року на загальну суму ПДВ 2401716,29 грн., в тому числі з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 141521,04 грн., з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 22459,08 грн., з порушенням терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 799186,15 грн., з порушенням терміну реєстрації від 61 і більше календарних днів на загальну суму ПДВ 1438550,02 грн.

Результати перевірки оформлено актом від 29.11.2016 № 4763/12-01/21155959, на підставі висновків якого 13.12.2016 Тернопільською ОДПІ винесено наступні податкові повідомлення-рішення, якими застосовано штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, (а. с. 10-23):

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 67452,48 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 273,01 грн. (затримка до 15 календарних днів), у розмірі 40% на суму 67179,47 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 2882,28 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 2882,28 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 9113,09 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 9113,09 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 29507,09 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 29507,09 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 302551,97 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 302551,97 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 3988,21 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 3988,21 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 70265,60 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 70265,60 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 20042,13 грн., а саме: у розмірі 40% на суму 20042,13 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 29914,04 грн., а саме: у розмірі 30% на суму 2408,75 грн. (затримка від 31 до 60 календарних днів), у розмірі 40% на суму 27505,29 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 50806,83 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 149,31 грн. (затримка до 15 календарних днів), у розмірі 30% на суму 50657,52 грн. (затримка від 31 до 60 календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 13529,90 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 13529,90 грн. (затримка до 15 календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 917941,70 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 14675,34 грн. (затримка до 15 календарних днів), у розмірі 20% на суму 19375,42 грн. (затримка від 16 до 30 календарних днів), у розмірі 30% на суму 63103,51 грн. (затримка від 31 до 60 календарних днів), у розмірі 40% на суму 820787,43 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 699999,94 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 17952,25 грн. (затримка до 15 календарних днів), у розмірі 20% на суму 2810,11 грн. (затримка від 16 до 30 календарних днів), у розмірі 30% на суму 679237,31 грн. (затримка від 31 до 60 календарних днів);

№ щодо застосування штрафу на загальну суму 183725,02 грн., а саме: у розмірі 10% на суму 9495,07 грн. (затримка до 15 календарних днів), у розмірі 20% на суму 273,57 грн. (затримка від 16 до 30 календарних днів), у розмірі 30% на суму 3779,15 грн. (затримка від 31 до 60 календарних днів), у розмірі 40% на суму 84727,23 грн. (затримка від 61 і більше календарних днів).

Позивачем вказані податкові повідомлення-рішення було оскаржено до Головного управління ДФС у Тернопільській області та, в подальшому, до Державної фіскальної служби України.

За результатами процедури адміністративного оскарження рішеннями Головного управління ДФС у Тернопільській області від 22.02.2017 № 390/10/19-00-10-01-06/1782 та Державної фіскальної служби України від 26.04.2017 № 8983/6/99-99-11-03-01-25 спірні податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення (а. с. 24-31).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями щодо застосування до ПАТ "Тернопільміськгаз" штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків Тернопільської ОДПІ і винесених на підставі таких висновків спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до пункту 187.10 статті 187 ПК України, платники податку, які постачають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), у тому числі надають послуги з його транспортування та постачання, надають послуги з водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно із підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 ПК України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Таким чином, ПАТ "Тернопільміськгаз" визначає дату виникнення податкових зобов'язань з ПДВ та податкового кредиту за касовим методом, а саме податкове зобов'язання за датою зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу), а податковий кредит за датою списання коштів з банківського рахунку.

Відповідно до абзаців першого, одинадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній до 31.12.2015) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Абзацами першим, одинадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2016) було передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно із пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній до 31.12.2015) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

При цьому, у пункті 120-1.3 статті 120-1 ПК України (у тій же редакції) було зазначено, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, порядок застосування штрафних санкцій, зазначений у пункті 120-1.3 статті 120-1 ПК України, у 2015 році затверджений не був.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 № 909-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2016, пункт120-1.3 статті 120-1 ПК України було виключено.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, податкові накладні/розрахунки коригування, наведені в акті камеральної перевірки, дійсно були зареєстровані в ЄРПН з порушеннями термінів, встановлених ПК України. Проте, із системного аналізу вказаних норм ПК України слідує, що у зв'язку із відсутністю затвердженого порядку застосування штрафних санкцій, передбаченого пунктом 120-1.3 статті 120-1 ПК України, за допущені у 2015 році порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН платники ПДВ не могли бути притягнуті до відповідальності за пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, незалежно від того, що такі порушення були виявлені у 2016 році.

Так, суд відзначає, що спірні податкові повідомлення-рішення Тернопільською ОДПІ винесені на підставі висновків камеральної перевірки даних податкової звітності з ПДВ та даних ЄРПН ПАТ "Тернопільміськгаз" за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 та валютного законодавства за період з 31.10.2015 по 14.11.2016, викладені в акті від 29.11.2016 № 4763/12-01/21155959.

Приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Статтею 76 ПК України встановлено порядок проведення камеральної перевірки, згідно із пунктом 76.1 якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Серед іншого, пунктом 3.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165 (далі - Методичні рекомендації), визначено особливості проведення камеральних (електронних) перевірок податкової звітності з податку на додану вартість.

З пунктів 3.1.1, 3.1.3 Методичних рекомендацій вбачається, що під час камеральної перевірки здійснюється перевірка податкової звітності на арифметичний та логічний контроль, складовими якої є: перевірка правильності визначення податкового періоду (відповідно до статті 202 Кодексу), своєчасності надання звітності (дотримання строків, встановлених пунктом 49.18 статті 49 та статтею 203, з урахуванням пункту 49.20 статті 49 Кодексу), правильності вибору форми декларації; перевірка логічного зв'язку між окремими звітними і розрахунковими показниками, перевірка узгодженості показників, що переносяться з додатків до декларацій, порівняння звітних показників з показниками попередніх звітних періодів; перевірка відповідності значень окремих рядків декларації звітного (податкового) періоду значенням окремих рядків декларації попереднього звітного (податкового) періоду. Здійснюється перевірка обґрунтованості застосування ставок податку (статті 193 - 195 Кодексу) і податкових пільг (стаття 197, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди), ратифіковані Верховною Радою України), правильності відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування.

Аналізовані законодавчі приписи свідчать на користь висновку про те, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства при складанні та поданні декларацій. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання зобов'язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності поданні платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що предметом камеральної перевірки є правильність складання податкової декларації з ПДВ, а тому документами що мають відношення до такої перевірки є саме податкова звітність платника податків з ПДВ, а у разі, якщо при проведенні камеральної перевірки, буде виявлено факт порушення податкового законодавства, зокрема порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, податковий орган має право призначити та провести документальну перевірку (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) ПАТ "Тернопільміськгаз".

Встановлені главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні ПК України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги ПК України в частині проведення саме камеральної перевірки до спірних правовідносин, наслідком чого є прийняття останнім оскаржуваних рішень за підсумками такої перевірки.

Водночас, з 01.01.2017 підпункт 75.1.1 пункт 75.1 статті 75 ПК України викладено в новій редакції, яка передбачає, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, право проведення перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних в межах камеральної перевірки надано контролюючому органові з 01.01.2017.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині третій статті 2 КАС України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що інформація щодо термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН, зібрана відповідачем відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, що, у свою чергу, є самостійною та достатньою підставою для їх скасування.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи Тернопільською ОДПІ не доведено правомірності своїх дій при проведенні камеральної перевірки та, як наслідок, винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Однак, обираючи спосіб захисту порушеного права - визнання нечинними оскаржуваних рішень, позивач не врахував, що вимога про визнання акта нечинним, як спосіб захисту порушеного права відповідно до статей 105, 162, 171 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів, тоді як податкові повідомлення-рішення за своєю правовою природою є актами індивідуальної дії, протиправність яких виникає, у разі набрання рішенням суду законної сили, з моменту його прийняття.

Відтак, у спірному випадку для належного і повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 11 КАС України та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи, а саме шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської ОДПІ на користь позивача слід стягнути судовий в загальній сумі 36025,74 грн., сплачений на підставі квитанцій №ПН583152 від 05.05.2017 в розмірі 1600,00 грн., №ПН605271 від 17.05.2017 в розмірі 14990,00 грн., №ПН609855 від 19.05.2017 в розмірі 4445,74 грн. та №ПН605746 від 18.05.2017 в розмірі 14990 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 13.12.2016 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

3. Повернути з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області судовий збір в загальній сумі 36 025 грн. 74 коп., сплачений на підставі квитанцій №ПН583152 від 05.05.2017 (1 600 грн.), №ПН605271 від 17.05.2017 (14 990 грн.), №ПН609855 від 19.05.2017 (4445, 74 грн.) та №ПН605746 від 18.05.2017 (14 990 грн.)

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.