Справа № 127/10136/17
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/548/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що 19 травня 2016 року вона виявила зменшення суми пенсії, яку доставляє їй додому працівник пошти. Наступного дня вона звернулася до Вінницького відділення Пенсійного фонду України, де їй повідомили, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 18 березня 2016 року винесено щодо неї постанову № 289 про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою.

16 березня 2017 року позивач звернулася до виконавчого комітету Вінницької міської ради зі скаргою на вищевказану постанову адміністративної комісії, також нею було подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Розгляд її скарги був проведений без її участі, рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 937 від 20 квітня 2017 року вона отримала 03 травня 2017 року. Даним рішенням їй було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 18 березня 2016 року за № 289. Позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 937 від 20 квітня 2017 року є незаконним та необґрунтованим, винесене за неповного зясування обставин, що мають значення для розгляду її скарги, невідповідністю висновків виконавчого комітету обставинам справи, які призвели до неправильного вирішення питання, при цьому виконавчим комітетом Вінницької міської ради не дана належна оцінка її доводам про поважність та причини пропуску строків на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, виконавчий комітет не звернув уваги на її похилий вік, що вона є пенсіонеркою, інвалідом 2-ї групи, проживає сама, потребує стороннього догляду, знаходиться на обліку у Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 2 з 2013 року. Виконавчим комітетом залишились без уваги те, що неправомірні дії щодо складання відноснео неї протоколів про адміністративне правопорушення призвели до душевних переживань, погіршення стану здоровя, звернення більше часу та уваги та відшукання грошових коштів для лікування та покращення здоровя, проходження великої кількості обстежень, діагностик, курсів лікування. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, акти огляду місця складалися не в її присутності, а фактично в кабінетах КП ВМР «Муніципальна поліція», друкувалися на компютерах за участю зацікавлених свідків, які є співробітниками КП ВМР «Муніципальна поліція». Відомості про розяснення її прав вносилися формально, без фактичного оголошення їй протоколів, внесення невірних відомостей відносно неї і відповідно без фактичного розяснення їй прав, строків на оскарження. Так само, виконавчий комітет не звернув увагу на те, що так само формально, без забезпечення її конституційних прав, проводилися повідомлення та здійснювалося забезпечення її явки на засідання комісії. Сам факт вручення їй копії протоколів про адміністративне правопорушення та постанов про притягнення її до адміністративної відповідальності не говорить про розяснення їй таких прав, як того вимагає закон.

За наведених вище обставин, позивач вважає, що виконавчий комітет Вінницької міської ради належної оцінки зазначеним доводам, з точки зору дотримання її права на оскарження прийнятих відносно неї рішень, не дав, неповно зясував обставини справи та без належного мотивування відмовив їй у поновленні строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 937 від 20 квітня 2017 року про відмову їй у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 18 березня 2016 року за № 289 та зобовязати виконавчий комітет Вінницької міської ради поновити їй строк на оскарження зазначеної постанови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, суду пояснив, що постанова № 289 від 18 березня 2016 року була складена відносно позивача за наслідком розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, за порушення п. 6.13.1. (29) Правил благоустрою м. Вінниці, а саме за здійснення торгівлі на обєктах благоустрою, без відповідних погоджень та дозволів. 17 березня 2017 року до виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшла скарга ОСОБА_1 на вищезазначену постанову та клопотання про поновлення строку на її оскарження. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 937 від 20 квітня 2017 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови адміністративної комісії за відсутністю поважних причин його пропущення. В матеріалах про адміністративне правопорушення міститься заява ОСОБА_1 від 20 травня 2016 року, адресована адміністративній комісії, про ознайомлення з матеріалами даної справи та зняття з них копій, вказана заява була задоволена та копії матеріалів справи разом з постановою від 18 березня 2016 року за № 289 були надані для ознайомлення ОСОБА_1 Отже, остання про існування постанови адміністративної комісії від 18.03.2016 року № 289 знала щонайменше з травня місяця 2016 року, але звернулася до виконавчого комітету Вінницької міської ради зі скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку лише 17 березня 2017 року. Крім того, виконавчими органами Вінницької міської ради неодноразово були розглянуті та опрацьовані звернення ОСОБА_1 стосовно скасування постанов адміністративної комісії про накладення на неї адміністративних стягнень у вигляді штрафів, в тому числі постанови від 18 березня 2016 року № 289, та були дані їй дві відповіді від 04 серпня 2016 року та від 07 вересня 2016 року. Тому рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20 квітня 2017 року № 937 ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача ОСОБА_1 працівниками КП «Муніципальна поліція» за порушення п. 6.13.1. (29) Правил благоустрою міста Вінниці, а саме: за здійснення торгівлі з рук продуктами харчування у невідведених для цього місцях, на обєктах благоустрою, без відповідних погоджень та дозволів, було складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, який був розглянутий адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради.

За наслідком розгляду зазначеного протоколу адміністративною комісією була винесена постанова № 289 від 18 березня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1360 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову адміністративної комісії по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

16 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Вінницької міської ради зі скаргою на вищезазначену постанову та з клопотанням про поновлення строку на її оскарження (а.с. 6-14).

За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з рішенням виконавчого комітета Вінницької міської ради від 20 квітня 2017 року № 937 «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови від 18.03.2016 р. № 289 адмінкомісії при виконкомі міської ради у справі про адміністративне правопорушення» ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови із-за відсутності поважних причин для його поновлення, ОСОБА_1 було відомо про існування постанови адміністративної комісії щонайменше з травня місяця 2016 року (а.с. 15-16).

Частиною 2 статті 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до голови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради ОСОБА_4 із заявою, яка була зареєстрована 20 травня 2016 року за вхідним № 0638, про надання їй копії документів по адміністративній справі № 289 від 18 березня 2016 року.

Отже, позивач ОСОБА_1 на 20 травня 2016 року знала, що відносно неї винесена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Однак, звернулася до виконавчого комітету Вінницької міської ради зі скаргою на вищезазначену постанову та з клопотанням про поновлення строку на оскарження зазначеної постанови лише 16 березня 2017 року (а.с. 6-14). При цьому, позивач клопоче поновити пропущений строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи поважність такого пропуску її станом здоровя та неможливістю отримання належної правової допомоги. До того ж, вказує на свої неодноразові звернення до органів виконавчого комітету, народного депутата ОСОБА_5 із звернення щодо скасування цієї постанови.

Як видно з клопотання позивача про поновлення строку для оскарження постанови від 18 березня 2016 року, воно мотивовано важким загальним станом позивача, а саме: що вона є особою похилого віку та постійно хворіє, має 2-гу групу інвалідності, часто перебуває на лікуванні та знаходиться під наглядом у лікаря, що перешкоджає їй повністю усвідомлювати свої права й користуватися ними в повному обсязі, що вона є людиною, яка не обізнана в праві, зверталась за допомогою до різних громадських організацій, оскільки до адвокатів звернутись не могла через відсутність коштів, не мала можливості отримати належну правову допомогу для захисту своїх прав.

Слід зазначити, що надані суду медичні документи про стан здоровя позивача не містять інформації про те, що в результаті набутого захворювання, вона не здатна в повному обсязі усвідомлювати свої права і обовязки.

В матеріалах справи є лист директора Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі Вінницький МЦ) ОСОБА_6, згідно з яким остання зазначає, що 20 травня 2016 року ОСОБА_1 зверталася до Вінницького МЦ за наданням їй безоплатної первинної правової допомоги у вигляді консультації та розяснення з питання порядок оскарження постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Станом на 17 травня 2017 року ОСОБА_1 з питання надання їй безоплатної вторинної правової допомоги до Вінницького МУЦ не зверталась.

Крім того, в матеріалах справи знаходяться листи позивача та відповіді на них виконавчих органів Вінницької міської ради на скарги та письмові звернення останньої щодо скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 289 від 18 березня 2016 року датовані: 12.07.2016 року за вих. № П-07-54355/01-07, 21.07.2016 року за вих. № П-01-53700/1-0010, 04.08.2016 року за вих. № П-01-66001/1-0010, 07.09.2016 року за вих. № П-07-69544/01-07, 07.09.2016 року за вих. № П-01-68588/1-00-10 та № П-01-68553 /1-00-10, 07.09.2016 року за вих. 02436/1-0010.

Отже, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що існували певні обєктивні перешкоди для звернення до виконавчого комітету Вінницької міської ради у встановлений ст. 289 КУпАП строк, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 937 від 20 квітня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 18 березня 2016 року № 289 є законним та обґрунтованим.

Вимога щодо зобов'язання виконавчого комітету поновити строк на оскарження постанови не підлягає до задоволення як похідна вимога. Крім того, суд не може зобов'язати колективний орган вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач довів правомірність свого рішення, тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 18, 71, 122, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя