Справа № 818/489/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 р.Справа № 818/489/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 818/489/17

за позовом Фізичної особи - підприємець ОСОБА_1

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

03.04.2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав та предмету позову, просив суд

- податкове повідомлення - рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014 року щодо донарахування йому основного платежу по податку на доходи фізичних осіб в сумі 10500 грн. та штрафних санкцій в сумі 2625 грн. - визнати протиправним та скасувати;

податкове повідомлення - рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014 року щодо застосування до нього санкції, згідно абз.1 п.119.2 ст. 119 ПК України за подання недостовірної податкової звітності на суму 510грн. - визнати протиправним та скасувати.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014.

Охтирська об'єднана державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу скаргу, в якій просила скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року по справі №818/489/17, та прийняти нову постанову, якою відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень 197 КАС України зазначена адміністративна справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 26.08.2014р. по 08.09.2014р. посадовими особами відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка господарської діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 187/18-23-17-0123/НОМЕР_3 від 22.09.2014р.

Вказаним актом встановлено порушення позивачем:

- п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) № 2755-VІ від 02.12.10, у книзі обліку доходів та витрат платником відображається дохід не в день його отримання, відсутні записи у графі 4 щодо реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, за період з 18.10.13 по 31.12.13 книга обліку доходів і витрат ведеться з порушенням, форми, встановленої Міністерства доходів і зборів з фізичних осіб від 16.09.13 № 481;

- п. 176.2 б cт. 176 ПК України. №2755-VІ від 02.12.2010 року, а саме: подання розрахунків за формою 1-ДФ за II кв. 2013 року, в якому не відображено суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою "' 157" та подано розрахунок за формою 1-ДФ в III-IV кв. 2013 р., в якому з недостовірними відомостями відображено суми доходу, нарахованого (сплаченого) па користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою '"101" (заробітна плата), передбаченого Порядком, заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020;

- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 cт. 177 ПК України, встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності, за перевіряємий період всього в сумі 10500,00 грн.;

- п. 2 ч.1 cт. 7, ч.3 cт. 7, ч. 2 т.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.10 встановлено заниження самозайнятою особою ОСОБА_1 за перевіряємий період єдиного внеску із суми доходу (прибутку) фізичної особи підприємця, яка забезпечує себе роботою самостійно в сумі 23105.69 грн.;

- п.1 ч.2 cт.6, ч.6 cт.7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.10 встановлено заниження самозайнятою особою ОСОБА_1 в жовтні 2013 року єдиного внеску нарахованого з сум заробітної плати (37,66%) в загальній сумі 140,20 грн. та єдиного внеску утриманого із сум заробітної плати(3,6%) в загальній сумі 13,40 грн.

За результатами перевірки Охтирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 22.09.14р. в частині донарахування сум єдиного внеску внаслідок завищення документальних витрат та невірного визначення місячних сум доходу, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 23105,69 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-117611703 від 22.09.14р. в частині донарахування сум єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної плати (37,66%) та утриманого із сум заробітної плати (3,6%) найманих працівників за жовтень 2013 р. у розмірі 153,60 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 187/18-23-17-0123/НОМЕР_3 від 22.09.2014р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2014р., яким донараховано податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності внаслідок завищення документальних витрат у розмірі 13 125, 00 грн., у т.ч. основний платіж - 10500,00 грн., штрафна санкція - 2625,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2014р., яким донараховано штрафну санкцію по податку на доходи фізичних осіб внаслідок подання розрахунків за формою 1-ДФ в неповному обсязі та з недостовірними відомостями у розмірі 510,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/2793/14 від 17.02.2015р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015р. визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № Ф- від 22.09.2014 р. про сплату недоїмки з ЄСВ в сумі 23105,69 грн.

Позивач, не погодившись з ухваленими податковим органом податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив обґрунтованості заявлених позивачем по справі вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що витратами є сума будь-яких витрат платника податків у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України визначено, що до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємства").

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 статті 138 ПК України.

Згідно абз. "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Однак, відповідно до пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 ст.148 цього Кодексу.

Пунктом 144.1 ст.144 ПК України визначено, що витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності підлягають амортизації.

Відповідно до пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 ПК України основними засобами є матеріальні активи у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Отже з аналізу вищевказаних норм вбачається, що до складу витрат не включаються витрати на придбання основних засобів, а підлягають амортизації у порядку, визначеному ст.144-146 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підставі договору купівлі - продажу №2 від 17.01.2013 року було придбано у власність сідельний тягач Renault Magnum 2006, вартість якого позивачем віднесено до складу документальних витрат на придбання основних фондів, про що свідчать записи у Книзі обліку доходів і витрат від 08.02.2013 року гр.10 всього у сумі 63649грн. 20коп. та запис від 13.03.2013 року гр.10 всього у сумі 65080 грн. 31коп.

Отже, витрати на придбаний позивачем транспортний засіб повинні відноситися до валових витрат з урахуванням положень щодо амортизації транспортних засобів.

Однак, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган повинен був провести відповідні розрахунки та прийняти рішення стосовно частини відрахувань, виключивши з валових витрат не повністю суми витрат на придбання сідельного тягача, а враховуючи, що він використовується в господарській діяльності фізичної особи-підприємця, з урахуванням до витрат сум амортизаційних відрахувань.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи податкового органу щодо неможливості проведення відповідних розрахунків внаслідок не надання позивачем під час проведення перевірки первинних документів, що підтверджують вартість об'єкта амортизації (договору купівлі-продажу транспортного засобу, актів приймання-передачі, податкових, видаткових накладних, платіжних доручень, виписок банківських установ, прибуткових, видаткових касових ордерів, оскільки такі документи надані позивачем до матеріалів справи.

Також, пункт 6 таблиці, що наведена у розділі 1.13 Акту перевірки, вказує на використання при її проведенні документів, які підтверджують витрати підприємця на придбання товарно - матеріальних цінностей: податкові, видаткові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт, фіскальні чеки, банківські квитанції (перевірені суцільним порядком з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що висновок податкового органу про порушення позивачем п. 176.2 б ст. 176 ПК України №2755-VІ від 02.12.2010 року, а саме: подання розрахунків за формою 1-ДФ за II кв. 2013 року, в якому не відображено суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою "' 157" та подано розрахунок за формою 1-ДФ в III-IV кв. 2013 р., в якому з недостовірними відомостями відображено суми доходу, нарахованого (сплаченого) па користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою '"101" (заробітна плата), передбаченого Порядком, заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020 та п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 cт. 177 ПК України, заниження податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності, за перевіряємий період всього в сумі 10500,00 грн. був зроблений із врахуванням висновку про завищення валових витрат у 2013 році на загальну суму 70000 грн., викладеного в пункті 2.1.2 акту перевірки, а тому твердження відповідача є необґрунтованими, а позовні вимоги Фізичної особи - підприємець ОСОБА_1 про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. по справі № 818/489/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.