Справа № 234/4476/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фоміна Ю.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року справа № 234/4476/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача Філоник В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2017 року у справі № 234/4476/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

27.03.2017 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, який обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в УТСЗН Краматорської міської ради з 14.11.2014 року, згідно копії довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО №1426/4591 від 19.11.2014 року. Він отримував належну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 19.09.2016 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення даної соціальної допомоги. Лише 27.02.2017 року він отримав та був ознайомлений з повідомленням №112 від 17.01.2017 року про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання на підставі того, що він володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО. Він повторно звернувся до відповідача 09.03.2017 року із заявою про призначення адресної допомоги та 19.03.2017 року також отримав відмову про призначення адресної допомоги з тих самих причин, а саме володіння житлом в м. Слов'янську. Вважає відмову відповідача у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг неправомірною, та такою, що не відповідає нормам законодавства, бо він володіє 1/2 часткою квартири в м. Слов'янську, який входить до переліку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція. Посилання відповідача на лист міністерства соціальної політики України№1876/5/75-16 від 31.08.2016 рік, який не є нормативно-правовим актом, не відповідає вимогам закону. Крім того, позивач є інвалідом 1 групи по зору, та своєю діяльністю по відмові в призначенні адресної допомоги, відповідач завдав йому моральну шкоду, яка полягає в наступному: бездіяльність посадових осіб, відповідальних за призначення адресної допомоги, та неповагу до долі осіб, які є інвалідами та які потрапили у скрутне матеріальне становище; необхідність змінювати звичайний засіб життя, звертатися до адвоката, суд з метою захисту своїх прав; постійне хвилювання, що виникають перешкоди у отриманні соціальної допомоги, необхідної для подальшого існування; погіршення стану здоров'я, що підтверджується випискою з медичної картки. Свої моральні страждання позивач оцінює у 100000,00 грн. Просив суд визнати діяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, яка полягає у відмові у призначенні та сплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, - протиправними. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та сплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дня подання заяви від 19.09.2016 року. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та сплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дня подання заяви від 09.03.2017 року. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2017 року у справі № 234/4476/17 позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяв від 19.06.2016 року та від 09.03.2017 року.

Скасовано рішення Управління праці соціального захисту населення Краматорської міської ради, прийняті за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 від 19.06.2016 року та від 09.03.2017 року, номер особового рахунку 630438 про відмову в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язано Управління праці соціального захисту населення Краматорської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до його заяв від 19.06.2016 року та 09.03.2017 року.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (79-80). На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції ухвалив оскаржену постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не з'ясовано всіх обставин справи та при винесенні постанови суд не взяв до уваги докази, які були надані Управлінням. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував позивач наголошуючи на законності ухваленої судом постанови. Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача ,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до довідки від 19.11.2014 року №1426/4591 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи з м. Донецьк до м. Краматорська (а.с.12)

Відповідно до копії посвідчення та членського квитка Українського товариства сліпих, ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи по зору, та 1 група інвалідності останньому встановлена МСЕК 29.08.2016 року (а.с. 13-15)

19.09.2016 року та 09.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, де зазначив, що він є пенсіонером та інвалідом 1 групи по зору (а.с.29,30)

Відповідно до повідомлення №112, виданого 17.01.2017 року та повідомлення від 09.03.2017 року, ОСОБА_2 було відмолено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, бо сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с.8,11).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником 1/2 частки квартири, розташованої у м. Слов'янську Донецької області (а.с.31)

Як вбачається з медичної картки амбулаторного хворого, виданого на ім'я позивача, ОСОБА_2 має хронічне захворювання, та з 16.03.2017 року почав скаржитися на погіршення стану здоров'я, що пов'язує із відмовою відповідача в призначенні щомісячної адресної допомоги переселенцям. Скарги на погіршення стану здоров'я та депресивний стан у зв'язку із відмовою у призначенні адресної допомоги переселенцям також були 04.05.2017 року, 23.06.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (в редакції, яка діяла на дату звернення), Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу… заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до п.5 Порядку, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до п.6 Порядку (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із відповідними заявами 19.09.2016 року та 09.03.2017 року), Грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, місто Слов'янськ відноситься до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Таким чином, станом на момент звернення позивача з відповідними заявами про призначення адресної допомоги від 19.09.2016 року та від 09.03.2017 року, позивач мав право отримувати щомісячну адресну допомогу переміщених осіб з дня відповідного звернення, тобто з 19.09.2016 року та 09.03.2017 року, бо факт наявності у власності 1/2 частки квартири в м. Слов'янську не є перешкодою для призначення допомоги, бо на момент звернення законодавець не розрізняв райони проведення АТО, на яких органи влади здійснюють свої повноваження, та на яких органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги дійшов висновку про задоволення вимог позивача ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями ст. 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано позивачеві моральну шкоду, останнім не обґрунтовано в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат майнового та немайнового характеру, що настали у зв'язку з прийнятими рішенням суб'єкта владних повноважень, та не визначено, якими доказами це підтверджується.

За таких обстави, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом не вбачається, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід змінити.

Абзац п'ятий резолютивної частини постанови виключити.

Відповідно до п.1.ч.1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.195-197, п.2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст.ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2017 року у справі № 234/4476/17 - задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2017 року у справі № 234/4476/17 - змінити. Абзац п'ятий резолютивної частини постанови виключити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 16 серпня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок