Справа № 815/2406/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2406/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадеус Марин» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області від 24.01.2017 № НОМЕР_4.

В обґрунтування адміністративного позову позивач (далі Товариство) зазначив, що висновки в акті перевірки від 26.10.2016 № 5436/15-53-14-02/36554196, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіркою встановлено некоректне та невірне ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Позивач наголошує, що фінансової відповідальності за наявність неточностей в бухгалтерському обліку не передбачено. Крім того, позивач акцентує увагу на тому, що всі первинні документів були надані до перевірки і, біль того, позивачем було надано заяву контролюючому органу заяву щодо проведення позапланової документальної перевірки за 2014-2015 рр. та 1 півріччя 2016 р. відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, проте ГУ ДФС в Одеській області було безпідставно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перевірки. Товариством здійснено всі необхідні дії для забезпечення усіх необхідних документів у контролюючого органу, запропоновано провести позапланову перевірку в межах, передбачених Податковим кодексом України, однак отримав необґрунтовану відмову, яка свідчить про формальний підхід у розгляді цього питання та свідчить про відсутність розгляду заяви по суті. Крім того, наказ від 10.10.2016 № 1139 «Про проведення позапланової перевірки ТОВ «Амадеус Марин» та дії співробітників фіскального органу щодо проведення перевірки визнано незаконними в судовому порядку. Отже прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення автоматично є неправомірними, оскільки прийняті з урахуванням результатів неправомірної перевірки.

До суду з'явилися представники позивача, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Також до суду з'явилися представники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, які позовні вимоги не визнали у повному обсязі, в задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову.

Представник ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 10.10.2016 ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняло наказ № 1139 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «АМАДЕУС МАРИН» за період з 01.01.2014 по 30.06.2016 року з 12.10.2016 тривалістю 5 робочих днів. Зазначений наказ підписав в.о. начальника інспекції ОСОБА_2

Перевірка проведена з 12.10.2016 по 19.10.2016 у приміщенні ТОВ «Амадеус Марин», за результатами якої 26.10.2016 року позивач отримав для ознайомлення та підписання Акт «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Амадеус Марин» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період № 5436/15-53-14-02/36554196.

Перевіркою встановлені порушення ТОВ «Амадеус Марин» вимог податкового законодавства, що призвело, зокрема до заниження податку на прибуток на суму 25688317 грн., заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 27253320 грн., завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду станом на 30.06.2016 в сумі 102062 грн., неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за січень 2016 на суму 2700 грн., заниження військового збору в сумі 184,50 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення від 07.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, 001651402, ГУ ДФС в Одеській області від 23.01.2017 № НОМЕР_4.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

Згідно з пп.20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України податковий орган має право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, повязану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. При цьому приписи ст. 73 Податкового кодексу регулюють саме підставу формування відповідного запиту та вимоги щодо його змісту.

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Обов'язковою умовою призначення перевірки в порядку пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, який має містити порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

З огляду на матеріали справи, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області сформовано та направлено на адресу позивача запит від 15.06.2016 «Про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження)» по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ІТС-ТОРГ», ТОВ «КАЛЄТ» за січень, березень 2015 року №13745/10/15-53-14-02 від 15.06.2016.

У запиті зазначено підставу його надіслання: недостовірність визначення ТОВ «Амадеус Марин» даних податкового кредиту по взаємовідносинах за період 01.2015 рік з ТОВ «ІТС-ТОРГ», за період 03.2015 рік ТОВ «КАЛЄТ», що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за звітні періоди декларування за січень 2015 р., березень 2015 р. При цьому відповідач посилався на п.78.1.4 ст.78 ПК України.

У відповідь листом від 30.06.2016 платник податків відмовив контролюючому органу у наданні документів, оскільки запит від 15.06.2016 за 13745/10/15-53-14-02 не містив посилань на пункт статті Податкового кодексу України, яка слугувала підставою для його направлення.

В подальшому наказом в.о. начальника Державної податкової інспекції у Приморському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області від 10.10.2016 №1139 призначено проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Амадеус Марин» за період 01.01.2014 по 30.06.2016.

Не погодившись із вищевказаним наказом про призначення перевірки, ТОВ «Амадеус Марин» оскаржило останній в судовому порядку, в результаті чого постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 по справі № 815/6930/16 за позовом ТОВ «Амадеус Марин» до ДПФ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про проведення перевірки та визнання протиправними дій, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2017, наказ від 10.10.2016 № 1139 «Про проведення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадеус Марин» визнано незаконним; дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Амадеус Марин», яка проводилась з 12.10.2016 по 19.10.2016 на підставі наказу в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 10.10.2016 № 1139 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Амадеус Марин» визнано протиправними.

Зі змісту вищевказаних судових рішень вбачається, що предмет перевірки згідно з наказом за результатами якої складено означений вище акт, не відповідає предмету перевірки, який викладено у запиті 13745/10/15-53-14-02 від 15.06.2016. Вимога надати документальне підтвердження щодо відносин з субєктами господарювання ТОВ «ІТС-ТОРГ» та ТОВ «КАЛЄТ», що містяться в податковій декларації з ПДВ були за період січень, березень 2015 року, але контролюючі органи провели перевірку за 2014, 2015 роки повністю за перше півріччя 2016 року, тобто не за два місяці, а за 2,5 роки.

Отже суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що в.о. начальника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області незаконно, всупереч вимогам податкового законодавства призначив позапланову виїзну перевірку ТОВ «Амадеус Марин», яка була оформлена актом від 26.10.2016 № 5436/15-53-14-02/36554196.

Згідно з ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

У постанові від 27.01.2015 № 21-425а14 Верховний Суд України на підставі буквального та системного аналізу норм ПК України дійшов висновку, що лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, якими в даному випадку є спірні податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області від 24.01.2017 № НОМЕР_4.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України (у справі №822/3599/15 (К/800/23669/16) - ухвала від 29.11.2016; у справі № 2а-13388/12/2670 (К/800/19942/13) - ухвала від 02.11.2016; у справі № 815/1915/15 (К/800/13237/16) - ухвала від 26.10.2016; у справі № 2а/1870/2296/11 (К/9991/39055/12) - ухвала від 26.10.2016; у справі № 820/1505/15 (К/800/40172/15) - ухвала від 19.10.2016).

Надання оцінки всім важливим аргументам сторін, що беруть участь у справі, становить гарантію дотримання принципу справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року.

При цьому суд враховує, що у мотивувальній частині рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти Україна" (пункти 23 - 25) зазначено, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення.

Питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії (рішення) якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

В рішенні від 23.07.2002 «Справа «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейський суд з прав людини зазначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб'єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

Відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

На податкові органи покладається обовязок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобовязання.

За позицією ЄСПЛ жоден суд не може, не заподіюючи шкоди належному відправленню правосуддя, спиратися на доказ, який не тільки був отриманий незаконним шляхом, але, перш за все, є протизаконним. Якщо суд так вчиняє, він не може вважатися справедливим у сенсі Конвенції.

Верховенство права ґрунтується на тому, що втручання органів виконавчої влади в права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай здійснюється судовим органом як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль дає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

У п. 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 Справа «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Так, беручи до уваги практичні наслідки для платника податків у вигляді винесення податковими органами відповідних податкових повідомлень-рішень, за умови встановленого судом преюдиційного порушення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області порядку проведення позапланової виїзної документальної перевірки, що за правовою практикою Верховного Суду України, висновки якого є обовязковими до врахування судом відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», призводить до відсутності правових наслідків такої перевірки, суд вважає за необхідне податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області від 24.01.2017 № НОМЕР_4 неправомірними та підлягаючими скасуванню.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що податковим органом в порушення приписів вищенаведених норм Податкового кодексу України було неправомірно здійснено контрольний захід, за результатами якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, - без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає до задоволення.

З огляду на матеріали справи, позивачем за подачу даного адміністративного позову було частково (сплату решти суми судового збору відстрочено ухвалою від 27.04.2017) сплачено судовий збір в розмірі 91950 грн. згідно платіжних доручень від 06.04.2017 № 11231, від 18.04.2017 № 11314, які відповідно до даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» надійшли до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне присудити позивачу здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадеус Марин» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області від 24.01.2017 № НОМЕР_4.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (39565511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадеус Марин» () судові витрати в сумі 91950 грн. (девяносто одну тисячу девятсот пятдесят грн.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк