Справа № 813/4302/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/4768/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Державної казначейської служби України) про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України (Далі ДФС України) № 19456/7/99-99-04-02-02-17 від 06.06.2016 щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала у період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію», зобовязати ДФС України та Головне управління (Далі - ГУ) ДФС у Львівській області здійснити нарахування і виплату вказаної допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» в сумі 206 700 грн, зобовязати ДФС України надати їй довідку на 50 відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії, як працівнику податкової міліції звільненого зі служби.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано спірне рішення в частині відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України «Про міліцію» та зобовязано ДФС України та ГУ ДФС у Львівській області здійснити, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007, ОСОБА_1 нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням групи інвалідності, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що з 07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію», через що є відсутніми правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності працівникам податкової міліції. Постанова Кабінету міністрів України № 707 від 12.05.2007, якою були затверджені порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі Порядок № 707), втратила чинність відповідно до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у звязку з проведенням адміністративної реформи в Україні». У подальшому були прийняті Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей» та Порядок та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 (далі Порядок № 850), однак норми останніх на працівників податкової міліції не поширюються. Крім того, на підставі Порядку № 707 позивачу була нарахована ГУ ДФС у Львівській області одноразова грошова допомога в розмірі 30 334,68 грн. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що наказом ГУ ДФС у Львівській області № 373-0 від 02.12.2015 ОСОБА_1 було звільнено з податкової міліції в запас за п. 64 «б» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через хворобу).

Підставою для звільнення позивача слугувало свідоцтво про хворобу № 105 від 05.11.2015, видане військово-лікарською комісією ГУ МВС України у Львівській області, яким позивача визнано непридатною до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Згідно довідки Львівської обласної МСЕК № 1 серії 10 ААВ № 887144 від 22.12.2015 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.03.2017. Причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. Довідкою Львівської обласної МСЕК № 1 серії 12 ААА № 001278 від 22.12.2015 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 45 %.

Довідкою серії 12ААА № 359264 від 10.01.2017 було повторно встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності, повязаної з проходженням служби.

11.05.2016 ОСОБА_1 звернулася до начальника ГУ ДФС у Львівській області із заявою, в якій просила здійснити виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІІ групи інвалідності, повязаної з проходженням служби в податковій міліції.

ДФС України надіслало на адресу ГУ ДФС у Львівській області лист, яким матеріали про виплату позивачу одноразової грошової допомоги були повернуті та повідомлено, що розгляд вказаних матеріалів буде відновлено після внесення відповідних змін до нормативно-правових актів. При цьому, ДФС України послалося в листі також на те, що з 07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Крім того, ДФС України, розглянувши лист № 4862/8/13-01-04-01 від 28.09.2016 щодо надання довідок на пільги пенсіонеру податкової міліції ОСОБА_1, відмовило у задоволенні такої заяви з посиланням на втрату 07.11.2015 чинності Законом України «Про міліцію».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок помилкового застосування норм законодавства, відповідачами порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом України «Про міліцію», тому рішення ДФС України № 19456/7/99-99-04-02-02-17 від 06.06.2016 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності та втрати працездатності, є незаконними. Також, суд вважав помилковим посилання позивача на необхідність стягнення конкретної суми одноразової грошової допомоги, оскільки розрахунок конкретного розміру спірної одноразової допомоги не відноситься до повноважень суду і його повинен здійснити відповідний державний орган - ДСФ України. Крім того, у відповідача були відсутні правові підстави для видачі позивачу довідок про 50 % знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію», тому відсутні підстави зобов'язувати вчинити певні дії щодо видачі таких довідок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Принциповим при вирішенні наведеного спору колегія суддів вважає визначення моменту виникнення спірних правовідносин щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності і саме від зясування цього питання буде залежати правильність застосування до цих відносин попереднього або діючого законодавства.

На думку колегії суддів, таким моментом у даній ситуації є час звільнення позивача з органів податкової міліції та встановлення останній інвалідності, оскільки саме з цього часу у позивача виникло право на отримання спірної одноразової допомоги.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Статтею 356 цього Кодексу визначено правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 13.02.2015, який набрав чинності 12.03.2015), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015.

В той же час, відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Проаналізувавши наведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію».

При цьому, відповідно до п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, та залишається чинним на час розгляду справи) одноразова грошова допомога виплачується у разі, зокрема, установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися : 1) під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі : - п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; - чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; - трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; 2) у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Порівнюючи наведені положення Закону України «Про міліцію» та Порядку № 707, колегія суддів приходить до висновку, що ними по-різному врегульовано питання стосовно розміру виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

При цьому, згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, відповідачі повинні були застосувати чинний на момент встановлення інвалідності, звернення позивача і прийняття оскаржуваного висновку Закон України «Про міліцію» (як правовий акт, який має вищу юридичну силу) та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

При цьому порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах визначені саме Порядком № 707.

Пунктом 5 Порядку № 707 визначено перелік документів, які необхідно подати працівнику податкової міліції органу державної податкової служби за місцем проходження служби для виплати грошової допомоги в разі установлення групи інвалідності.

Згідно з п.7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами безпідставно було призначено позивачу одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, ніж встановлено законом, оскільки призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку № 707 було б можливим лише за умови, що він мав право на отримання такої допомоги до 12.03.2015. Проте, оскільки таке право позивач набув після 12.03.2015 та у період чинності ст.23 Закону України «Про міліцію», розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним Законом.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ДФС України № 19456/7/99-99-04-02-02-17 від 06.06.2016 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України «Про міліцію» є підставними та підлягають до задоволення.

Стосовно висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для видачі позивачу довідок про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції, колегія суддів звертає увагу на те, що в цій частині судове рішення позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Відповідно до розяснень, наведених у п.13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

За наведених обставин у колегії суддів відсутні правові підстави для перегляду судового рішення у наведеній частині.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року по справі № 813/4302/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено 10.08.2017.