Справа № 823/355/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/355/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нібулон», не погоджуючись із зазначеною постановою, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 20.12.2011 між ОСОБА_3 (орендодавець) та ПП «Колос Чигиринщини» (орендар) укладено договір оренди землі №320, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 5 років, загальною площею 11,8557 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 20.04.2012 за №00496 (а.с. 10-12).

У період дії зазначеного договору оренди землі №320 від 20.12.2011 державним реєстратором Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Цьопою Богданом Анатолійовичем прийнято рішення індексний номер 29479295 від 29.04.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» право оренди на вищезазначену земельну ділянку згідно договору оренди від 11.04.2016 (а.с. 16 зворот).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку державного реєстратора під час прийняття рішення 28.04.2016 про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ТОВ СП «Нібулон» набуло права оренди земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 - 29 квітня 2016 року під час дії договору оренди з ПП «Колос Чигиринщини, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт передачі від ПП «Колос Чигиринщини» земельної ділянки до ТОВ СП «Нібулон», а також відомостей припинення договору оренди землі з ПП «Колос Чигиринщини», при цьому державний реєстратор Чигиринської міської ради при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 11.04.2016 між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» належним чином не перевірив наявність зареєстрованого права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі - Закон №161-XIV), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Статтею 6 Закону №161-XIV визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 18 Закону №161-XIV договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування або право оренди земельної ділянки виникає саме з дня набрання чинності договору оренди земельної ділянки, тобто з моменту його державної реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 20.04.2012 за №00496 зареєстровано за ПП «Колос Чигиринщини» право оренди вищезазначеної земельної ділянки (а.с. 12 зворот).

Однак, оскаржуваним рішенням від 29.04.2016, у період дії договору оренди землі №320 від 20.12.2011 укладеного між фізичною особою ОСОБА_3 та ПП «Колос Чигиринщини» зареєстровано за ТОВ СП «Нібулон» право оренди вищевказаної земельної ділянки згідно договору від 11.04.2016.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа №21-760а15), яка у відповідності до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно листа Державної реєстраційної служби України «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» від 06.08.2013 №2951/05-15-13 з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Тобто, в даному випадку ТОВ СП «Нібулон» набуло право оренди земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 29 квітня 2016 року під час дії договору оренди ОСОБА_3 з ПП «Колос Чигиринщини».

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Однак, в порушення вимог законодавства України, державний реєстратор Чигиринської міської ради при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 11.04.2016 між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази недійсності (не чинності) або розірвання договору оренди землі від 20.12.2011 №320, що був укладений між ОСОБА_3 та ПП «Колос Чигиринщини».

Посилання ТОВ СП «Нібулон» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 по справі №2а-4126/11/1470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до відділу Держкомзему в Чигиринському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії та на частину шосту статті 15 Закону №1952-IV, колегією суддів не приймається, оскільки вказаним рішенням, зокрема зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі у тому числі договору №88 від 23.08.2006 щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1; зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема від 28.04.2010 щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП «НІБУЛОН» і власник земельної ділянки - ОСОБА_3

У справі, що розглядається ТОВ СП «Нібулон» уклало новий договір з землевласником ОСОБА_3 11.04.2016, якого не стосується вищевказане судове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду.

При цьому, між позивачем та ТОВ СП «Нібулон» відсутній спір про право оренди вищезазначеної земельної ділянки, оскільки позивачем оскаржується виключно порушення суб'єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав (подвійна реєстрація).

Колегія суддів звертає увагу на частину третю статті 2 КАС України, якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, державний реєстратор під час вчинення оскаржуваної дії діяв не на підставі, не у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому вимоги ПП «Колос Чигиринщини» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Костюк Л.О.