Справа № 802/1206/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 серпня 2017 р. Справа № 802/1206/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Кулика В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 25 травня 2017 року він звернувся до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці із письмовою заявою про надання копії наказу Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці № НТ 160721 від 21 липня 2016 року відповідно до якого припинено ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 8 п. ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відтак, наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці № НТ 160721 від 21 липня 2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги, а саме позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 21 липня 2016 року № НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів" в частині, що стосується ОСОБА_1.

Разом з тим, представником відповідача зазначено, що відповідно до наказу Вінницького обласного центру зайнятості № 78 від 02 липня 2016 року Ленінський районний центр зайнятості перейменовано на Правобережний районний центр зайнятості м. Вінниці.

З урахуванням зазначеного, судом прийнято уточнені позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову. Окрім того, зазначила, що Ленінським районним центром зайнятості правомірно було прийнято рішення "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів" в частині, що стосується ОСОБА_1, оскільки останній порушив вимоги ст. 4, п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

25 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці із заявою, в якій просив виплатити призначену йому допомогу по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Рішення Комісії, винесеного у формі протоколу від 10 червня 2016 року та наказу Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 10 червня 2016 року № 101 йому відмовлено у наданні одноразової виплати допомоги по безробіттю.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 10.06.2016 року № 101 "Про відмову гр. ОСОБА_1 у виплаті допомоги по безробіттю одноразово". Постанова набула законної сили.

19 липня 2016 року Ленінським районним центром зайнятості складено акт страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 159, яким встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви поновив своє право займатися індивідуальною адвокатською діяльністю та не повідомив про цей факт фахівці центру зайнятості, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" і кошти отримані ним як допомога по безробіттю підлягають поверненню з дати поновлення адвокатської діяльності відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

На підставі зазначено акту перевірку Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниця прийнято наказ № 115 від 20 липня 2016 року "Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. ОСОБА_1 та повернення незаконно виплачених коштів".

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року визнано протиправним та скасовано наказ № 115 від 20 липня 2016 року "Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. ОСОБА_1 та повернення незаконно виплачених коштів".

21 липня 2016 року Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці винесено наказ № НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів".

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Законом України "Про зайнятість населення".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI) зазначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Так, частиною 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що одним із видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 7 статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв'язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, крім осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону. Ця допомога виплачується особам, яким виповнилося 18 років, за їх бажанням.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України "Про зайнятість населення" для стимулювання самозайнятості населення, підприємницької ініціативи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, забезпечує надання безоплатних індивідуальних і групових консультацій з питань організації та провадження підприємницької діяльності із залученням на громадських засадах працівників органів державної влади у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Безробітним з числа застрахованих осіб, які виявили бажання провадити підприємницьку діяльність, виплачується допомога по безробіттю одноразово для організації такої діяльності.

Поряд із цим, процедура, умови надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, та механізм обчислення районними, міськими, районними у містах та міськрайонними центрами зайнятості державної служби зайнятості страхового стажу визначенні Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613 (далі - Порядок).

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" зазначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076 (далі Закон № 5076), адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом (а не яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю); адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ст. 4 Закону № 5076).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ст. 13 Закону № 5076).

Пунктом 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України вказано, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 178.1 ст. 178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24 лютого 2017 року №2800/10/02-28-08-01, випливає, що ОСОБА_1 не перебував та не перебуває на обліку в органах податкової служби, як самозайнята особа (а.с. 21).

Крім того, згідно листа управління пенсійного фонду України у м. Вінниці від 22 лютого 2017 року № 40/Г-1, ОСОБА_1 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду в м. Вінниці лише в період з 18 листопада 2008 року по 28 квітня 2011 року, як фізична особа - підприємець. Разом з тим, в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці відсутні відомості про те, що позивач перебував чи перебуває на обліку в органах пенсійного фонду, як самозайнята особа.

Таким чином, для встановлення, чи відноситься позивач до самозайнятого населення відповідач мав встановити, чи фактично позивач здійснює адвокатську діяльність у формах, передбачених законодавством, а також чи здійснює він незалежну професійну діяльність в розумінні Податкового кодексу України.

Проте, вказані обставини відповідачем не встановлювалися, тоді як висновок про здійснення позивачем адвокатської діяльності зроблено виключно на підставі наявності у нього свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що є безпідставним для прийняття наказів про припинення виплати допомоги по безробіттю та щодо повернення незаконно отриманих коштів безробітним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015 року (справа №К/800/24844/13 2а-15922/12/2670).

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обставини, наведені у адміністративному позові, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування наказу Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 21 липня 2016 року № НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів" в частині, що стосується ОСОБА_1.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 21 липня 2016 року № НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів" в частині, що стосується ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна