Справа № 201/6474/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи № 201/6474/17
Номер провадження № 2-а/201/235/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року місто Дніпро

Жовтневий районний суду м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 травня 2017 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні призначеної пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року та пенсії за віком з 01 січня 2017 року, зобов'язати відповідача відновити виплату з 01 квітня 2015 року пенсії по інвалідності, що призначена з 10 квітня 2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити недоотриману з 01 квітня 2015 року суму пенсії по інвалідності, а також зобов'язати відповідача відновити виплату з 03 січня 2017 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та продовжувати її виплачувати у подальшому. В обґрунтування поданого позову позивач зазначила, що вона з квітня 2009 року перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у місті Дніпрі та їй була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як інваліду ІІІ групи від загального захворювання. Позивач працює на посаді провідного спеціаліста територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях та є державним службовцем. З 01 квітня 2015 року виплату пенсії позивачу було припинено з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яким були внесені відповідні зміни до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 03 січня 2017 року на підставі особистої заяви позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка також на даний час не виплачується. У січні 2017 року позивач випадково дізналася про порушення органами Пенсійного фонду України її прав та 23 січня 2017 року звернулася до відповідача із проханням надати роз'яснення щодо причин припинення виплат пенсії. Відповідач листом від 03 лютого 2017 року відмовив у поновленні виплати пенсії. Позивач вважає, що з 01 червня 2015 року відпали обставини, що перешкоджають виплаті пенсії, оскільки особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а отже відповідач порушує її право на пенсійне забезпечення. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі також надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Також у матеріалах справи містяться письмові заперечення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, відповідно до яких оскільки з 2008 року по теперішній час позивач працює на посаді провідного спеціаліста управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях та є державним службовцем, виплата пенсії позивачу тимчасово призупинена з 01 квітня 2015 року на виконання Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 займає посаду провідного спеціаліста територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях, яка віднесена до державної служби, та з 10 квітня 2009 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, їй призначена пенсія по інвалідності (III група) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 03 січня 2017 року на підставі особистої заяви та доданих до неї документів позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачеві на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі із заявою роз'яснення причин не виплати пенсії з 01 квітня 2015 року.

Листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі № С-16 від 03 лютого 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із змінами, внесеними Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016, було внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року особам, що працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсії не виплачуються, а тому підстав для поновлення виплати пенсії особам, що працюють на посадах, віднесених до державної служби, немає.

Правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01 квітня 2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії, тобто починаючи з дати коли позивач не отримала чергову виплату пенсії в квітні 2015 року.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Ураховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії, тобто починаючи з квітня 2015 року, при цьому з позовом до суду вона звернулася 05 травня 2017 року, суд зробив висновок щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, відсутністю поважних причин пропуску строку звернення та необхідності залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року, включно.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправним дій та зобов'язання відповідача поновити виплату їй пенсію по інвалідності починаючи з 05 листопада 2016 року та пенсії за віком з 03 січня 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016, внесено зміни до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з п. 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 10 квітня 2009 призначено пенсію по інвалідності (III група) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 03 січня 2017 року переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому позивач займає посаду провідного спеціаліста територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях та відповідно на позивача поширюється дія Закону України «Про державну службу», зокрема, й щодо пенсійного забезпечення.

Отже, відповідачем з 01 квітня 2015 року правомірно зупинено виплату позивачу пенсії по інвалідності.

Разом з тим, враховуючи, що до 01 червня 2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з 01 червня 2015 позивач втратила право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про державну службу», тому останній має бути відновлено виплату пенсії по інвалідності з 05 листопада 2016 року та пенсії за віком з 03 січня 2017 року, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимог позивача про продовження виплати пенсії у подальшому необхідно зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином суд не вправі на майбутнє зобов'язувати відповідача у подальшому продовжувати виплату пенсії, що не відповідає спрямованості законодавства про адміністративне судочинство.

Судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов в частині вимог щодо визнання протиправними та зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відновити виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року, включно, залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні призначеної пенсії по інвалідності з 05 листопада 2016 року та пенсії за віком з 03 січня 2017 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відновити ОСОБА_1 виплату з 05 листопада 2016 року пенсії по інвалідності, що призначена з 10 квітня 2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити недоотриману пенсію по інвалідності.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відновити виплату ОСОБА_1 з 03 січня 2017 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати в розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя М.П. Ходаківський