Справа № 821/778/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/778/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи-1 ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради Франовської Ірини Василівни, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Генічеський механічний завод" Управління економічного розвитку, інфраструктури та архівної справи Генічеської районної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора від 21.12.2016 р.,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради, треті особи - ТОВ "Генічеський механічний завод", Управління економічного розвитку, інфраструктури та архівної справи Генічеської районної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора від 21.12.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 грудня 2016 позивачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав частину нерухомого майна (споруду № 11 котельні літ. О), яка відповідає 3/125 частці у праві власності на нежитлові будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано за рішенням державного реєстратора з індексним номером 33302038 від 30 грудня 2016.

Надалі позивачу з інформаційної довідки за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 221 стало відомо, що розділ права власності відкрито за рішенням державного реєстратора з індексним номером 33068592 від 21 грудня 2016 (з відкриттям розділу) на об'єкт, що утворився внаслідок виділу частки з іншого об'єкту нерухомого майна.

Позивач зазначив, що первинний об'єкт (розділ 21), з якого відбувався виділ частки, перебуває в спільній частковій власності, реєстрація права власності з відкриттям розділу після виділення з нього частки одним зі співвласників, здійснюється реєстратором на підставі договору або рішенням суду про виділ частки із спільного майна з одночасним наданням заявником рішення органу місцевого самоврядування про привласнення новоутвореному об'єкту адреси.

Позивач вважає, що недотримання норм законодавства відповідачем призвело до порушення прав позивача та існування в Державному реєстрі речових прав розділів на самостійні об'єкти нерухомого майна під одним адресом.

На підставі вказаного просить скасувати рішення (з відкриттям розділу) державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради від 21 грудня 2016 року з індексним номером 33068592, про державну реєстрацію права власності на об'єкт, що утворився внаслідок виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що ним 21.12.2016 р. відкрито розділ № 221 та зареєстровано право власності як "1/1" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі - за адресою: АДРЕСА_1, за заявою № 20203698, заявником якої є ТОВ "Генічеський механічний завод" в результаті виділу його з розділу 1 1. 23 грудня 2016 р. державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області зареєстровано право власності, а саме 3/125 часток об'єкта нерухомого майна власника ОСОБА_3 в розділі № 221, відкритому відповідачем, в результаті договору купівлі продажу № УМС-Х-31/5, виданого 31.05.2016 Товарною біржею "Українська Міжрегіональна Спеціалізована" та додаткової угоди № 1 від 16.09.2016, укладеної між ВАТ "Генічеський машинобудівний завод" та представником покупця.

Відповідач вважає, що саме державним реєстратором Саликіною Т.О. недотримано порядку ведення державної реєстрації у розділі №221.

В задоволенні позову просив відмовити. Справу просив розглядати за його відсутності.

Від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких труба котельні (лит. 11), як на дату проведення аукціону та до 23.12.2016 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно взагалі не існувала в будь якому розділі.

Вказав, що твердження позивача, що він набув у власність індивідуальне нерухоме майно - трубу котельні, яка відповідає 3/125 частці у праві власності на нежитлові будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 набуто право спільної часткової власності.

Представник третьої особи - 1 в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи - 2 до суду не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи-1, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: відповідно до договору купівлі - продажу № УМС -Х-31/5 від 31.05.2016 р. укладеного на товарній біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" між ВАТ Генічеський машинобудівний завод" та ОСОБА_3 остання купила трубу котельні (Лит. 11), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16 вересня 2016 року до договору купівлі - продажу № УМС -Х-31/5 від 31.05.2016 р., внесено зміни до вищевказаного договору, а саме: "п. 1.1, виклавши його у наступній редакції: продавець передає у власність 3/125 частки нежитлових будівель (згідно рахунку ідеальних часток складеного ПП "Сокіл", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а покупець приймає його і сплачує за нього вартість, встановлену в ході цільового аукціону 31 травня 2016 року. Предметом цього договору є 3/125 частки нежитлових будівель ".

21 грудня 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області, відкрито розділ № 221 та зареєстровано право власності як "1/1" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі - за адресою: АДРЕСА_1, за заявою № 20203698, заявником якої є ТОВ "Генічеський механічний завод" (уповноважена особа - ОСОБА_6) в результаті виділу його з розділу 1 1.

23 грудня 2016 р. державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області зареєстровано право власності, а саме 3/125 часток об'єкта нерухомого майна власника ОСОБА_3 в розділі № 221, відкритому державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області за наслідками реєстраційних дій за договором купівлі продажу № УМС-Х-31/5, виданого 31.05.2016 Товарною біржею "Українська Міжрегіональна Спеціалізована" та додаткової угоди № 1 від 16.09.2016, укладеної між ВАТ "Генічеський машинобудівний завод" та представником покупця.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі - Порядок №868), а також Цивільним кодексом України.

Згідно з ст.ст.2, 3, 4 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини.

Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності: 1) право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Пунктами 1-3 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) встановлено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

Частинами 1, 2 статті 18 Закону України №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктами 6,7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. Така заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно п. 54 Порядку, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів, або об'єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об'єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об'єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об'єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його поділу або об'єднання (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків, коли об'єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об'єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об'єднання таких об'єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2016 року відповідачем відкрито розділ № 221 та зареєстровано право власності як "1/1" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі - за адресою: АДРЕСА_1, за заявою № 20203698, заявником якої є ТОВ "Генічеський механічний завод" в результаті виділу його з розділу 21.

23 грудня 2016 р. державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області зареєстровано право власності, а саме: 3/125 часток об'єкта нерухомого майна власника ОСОБА_3 в розділі № 221, відкритому відповідачем.

При цьому суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2016 року о проведено цільовий аукціон з продажу активів, що виставляє на продаж Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області. Власник активів - ВАТ "Генічеській машинобудівний завод", лот №1 - труба котельні (лит. 11).

Судом встановлено, що труба котельні (лит. 11), як на дату проведення аукціону та до 23.12.2016 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не існувала. При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №21 об'єкта нерухомого майна, у якості складової частини цього об'єкта, наявні котельна (лит. О) та котельна (лит. И).

Самі котельні складових частин не мають, 31.05.2016 року на аукціон вказані котельні не виставлялись.

Позивач зазначає, що він набув у власність індивідуальне нерухоме майно - трубу котельні, яка відповідає 3/125 частці у праві власності на нежитлові будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 361 ЦК України співвласнику надано право самостійно розпорядитися дише своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Крім того, суд зазначає, що за адресою АДРЕСА_1 є інші об'єкти нерухомого майна, зокрема реєстраційний №21 - нежитлові будівлі. Суд зазначає, що в реєстраційному №21 нерухомого майна право власності позивача не зазначено. При цьому, державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області здійснено запис нерухомого майна з реєстраційним №221.

Також суд зазначає, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України (ст. 55), закріплене статтею 6 КАС України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Звертаючись до суду позивач не зазначає, яким чином порушено його права.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

Зважаючи на вказане, суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення його прав, оскільки спірне рішення не стосуються його безпосередньо. Отже, суд приходить до висновку, що право на оскарження дій щодо прийняття оскаржуваного рішення вчиненого реєстратором у позивача відсутнє.

Крім того, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог можуть спричинити порушення прав третіх осіб, які жодним чином не можуть відповідати за дії або бездіяльність державного реєстратора.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав. Належним способом захисту прав позивача, на думку суду, є звернення до відповідного державного реєстратора про вчинення дій щодо належного оформлення права власності на майно.

Таким чином, на думку суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради Францовської Ірини Василівни, треті особи - ТОВ "Генічеський механічний завод", Управління економічного розвитку, інфраструктури та архівної справи Генічеської районної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора від 21.12.2016 р. не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 серпня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3