Справа № 804/1070/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2017 рокусправа № 804/1070/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Колінко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 р. в справі № 804/1070/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Бахмутська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.10.2016 р. № 000137100 про застосування штрафу в розмірі 138,58 грн. за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки з юридичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

До судового засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія судів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.09.2016 р. на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І, п. 79 розділу II Податкового кодексу України, наказу Артемівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 01.09.2016 р. № 387 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», п. 287.3 ст. 287 розділу XII Податкового кодексу України службовою особою Дзержинського відділення Артемівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області проведено невиїзну документальну перевірку платника податків ТОВ «АТБ-торгстрой» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку з юридичних осіб за вересень-грудень 2014 р., січень-жовтень 2015 р., за результатами якої складено акт №176/12/32010549 від 22.09.2016 р. На підставі вказаного акту 27.10.2016 р. Дзержинським відділенням Артемівської ОДПІ сформовано податкове повідомлення-рішення № 000137100, яким позивачу визначена штрафна санкція в сумі 138,58 грн. за порушення строків сплати грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки.

За результатами адміністративного оскарження рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.12.2016 №7196/10/05-99-10-01-12-1 та рішенням Державної фіскальної служби України від 20.01.2017 №1216/6/99-99-11-03-01-25 скарги позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 27.10.2016 №000137100-без змін.

Суд першої інстанції зазначив, що земельна ділянка, щодо якої позивачем порушено терміни сплати орендної плати, знаходиться на території, на якій проводиться антитерористична операція. З урахуванням того, що як на дату виникнення спору, так і в період адміністративного оскарження, діяли законодавчі норми, що повністю звільняють позивача від внесення плати за земельну ділянку, яка розташована в м. Дзержинськ - територія, на якій здійснювалася АТО та яка на сьогоднішній день знаходиться на лінії зіткнення, всі суми плати за землю, внесені позивачем незалежно від дати по спірній земельній ділянці за перевірені періоди, є надміру сплаченими та підлягають поверненню.

Тому суд першої інстанції вважав, що відсутній факт невиконання (неналежного виконання) позивачем вимог Податкового кодексу щодо правил сплати (перерахування) податків, тому відсутні підстави для притягнення платника до відповідальності за порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку через звільнення від обов'язку внесення такої плати до бюджету.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Артемівською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку за вересень-грудень 2014 р., січень-жовтень 2015 р. ТОВ «АТБ-торгстрой», результати якої оформлено актом № 176/12/32010549 від 22.09.2016 р. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за вересень-грудень 2014 р., січень-жовтень 2015 р. (а.с. 12-13).

На підставі зазначеного акту перевірки Дзержинським відділенням Артемівської ОДПІ 27.10.2016 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № 000137100 про застосування до ТОВ «АТБ-торгстрой» штрафних санкцій в розмірі 10% в сумі 138,58 грн. (а.с. 18-20).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 р. № 941 «Про перейменування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби» Артемівська ОДПІ перейменована в Бахмутську ОДПІ (а.с. 33).

Не є спірним питанням декларування ТОВ «АТБ-торгстрой» податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2014 та 2015 р., тобто самостійного узгодження позивачем податкових зобов'язань.

Протягом вересня-жовтня 2014 р., січня-жовтня 2015 р. позивачем порушено строки сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з орендної плати за землю.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як встановлено п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За приписами п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як зазначено вище, позивачем порушено строки, встановлені п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, сплати орендної плати за землю, що є підставою для застосування штрафних санкцій відповідно до п. 126. 1 ст. 126 Податкового кодексу України, відповідно до якої у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, ґрунтуються на приписах статті 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". При цьому суд першої інстанції вважає зазначену норму підставою для звільнення позивача від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Так, 02.09.2014 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15.10.2014 р., відповідно до статті 1 якого територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

30.10.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р до зазначених пунктів належить місто Дзержинськ.

Відповідно до статті 6 Закону "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Разом з тим, статтею 10 вказаного закону закріплено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з пунктом 6.2 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Пункт 6.5 зазначеного Регламенту, встановлює, що тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника.

Отже, платники земельного податку, які перебувають на обліку у фіскальних органах та знаходяться на територіях, визначених переліком населених пунктів, де проводиться антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на цей період звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо сплати орендної плати виключно на підставі сертифікату Торгово-промислової палати України. В свою чергу, для отримання якого, зобов'язані надати докази настання вказаних форс-мажорних обставин та документи, що це підтверджують.

Позивачем не отримано вказаний сертифікат. Також позивачем не надано доказів звернення до Торгово-промислової палати України або регіональної торгово-промислової палати з цього приводу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що порядок звільнення від сплати за використання земельних ділянок статтею 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не визначений.

Згідно з ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Колегія суддів вважає, що стаття 30 Податкового кодексу України не суперечить Закону № 1669.

Відповідно до п. п. 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п. 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Відповідно до п. 30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов'язком.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Як вбачається з обставин справи, позивачем подано контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) з самостійно задекларованою сумою орендної плати.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до вимог п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п. 37.3 ст. 37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Позивачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового зобов'язання щодо сплати орендної плати за землю у встановлений законом спосіб.

Враховуючи, що матеріалами справи доводиться факт самостійного узгодження позивачем грошового зобов'язання з орендної плати за спірні періоди та факт сплати його з порушенням встановленого строку, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Посилання суду першої інстанції, що тільки в силу приписів статті 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" позивач звільнений від внесення орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території проведення антитерористичної операції, є безпідставними.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що в силу приписів п. 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України всі суми плати за землю, внесені позивачем незалежно від дати по спірній земельній ділянці за перевірені періоди, є надміру сплаченими та підлягають поверненню.

Дійсно, пп. 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2017 р., встановлено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Як зазначено вище, зазначена норма введена в дію з 01 січня 2017 р., тому не може бути застосована при вирішенні питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення, прийнятого 27.10.2016 р.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 р. в справі № 804/1070/17 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 р. в справі № 804/1070/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти в справі № 804/1070/17 нову постанову.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-торгстрой» до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 15.08.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко