Справа № 433/1090/17
Суддя: Певна О. С.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1090/17
Провадження № 2а/433/25/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Троїцького романного суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області про визнання неправомірними дії ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у звязку з втратою працездатності в результаті встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ

В обґрунтування позову позивач вказує, що він майже 23 роки відпрацював в органах МВС України. Приблизно з 2010 року у нього погіршився стан здоровя, у звязку з чим за цей час він неодноразово перебував на денному та цілодобовому лікуванні в органах охорони здоровя з діагнозами: остеохондроз, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., міокардичний кардіосклероз, екстрасистолічна аритмія, дифузний кардіосклероз, енцефалопатія ІІ ст., виражений вестибуло -атактичний синдром, антено-вегетативний синдром. З 09.08.2016 року по 16.08.2016 року він перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні, за результатами якого 23.08.2016 року військово-лікарська комісія видала Свідоцтво про хворобу № 128, в якому дійшла висновку, щу усі вищевказані захворювання повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На підставі п.12 цього Свідоцтва військово-лікарська комісія дійшла висновку, що на підставі ст..ст. 39 «б», 40,41 «б», 71 «б»,23 «б» , графи ІІ наказу МВС України № 85 від 06.02.2001 року, ОСОБА_1 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час. Також на підставі висновку медико-соціальної експертної комісії Луганської області йому було встановлено ІІІ групу інвалідності та 60 процентів втрати професійної працездатності. Наказом № 597 о/с від 05.09.2016 року позивача було звільнено з посади інспектора Станично-Луганського відділу поліції ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області через хворобу. Після звільнення позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області з заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського, надавши всі необхідні документи для призначення такої допомоги. Однак листом від 29.12.2016 року було відмовлено у призначенні одноразової допомоги, так як на їх думку випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов'язаних з виконанням службових обов'язків або проходженням служби в органах внутрішніх справ статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Позивач вважає таку відмову та повернення без виконання документів неправомірною, тому що він має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016. У зв'язку з цим в позові ОСОБА_1 просить про наступне:- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги у звязку із втратою працездатності в результаті встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах внутрішній справ; - зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області повторно розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із втратою ним працездатності та прийняти рішення відповідно до розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року.

В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає

Відповідач ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надано письмове заперечення, в якому відповідач не посилається на недостатність документів, поданих позивачем для вплати одноразової грошової допомоги, а обґрунтовує свою бездіяльність неповнотою законодавчих актів. У зв'язку з такими доводами, відповідач вказував на те, що виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом було вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання.

Судом встановлено наступне, що ОСОБА_1 з 01 березня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 01 серпня 2016 року - в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Луганській області (а.с. 8-13).

Згідно витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 05.09.2016 року № 597 о/с «По особовому складу » в часткову зміну пункту наказу ГУНП в Луганській області від 25.07.2016 ; 482 о/с: 25.07.2016 року наказом ГУНП в Луганській області № 482 о/с полковником поліції ОСОБА_3, капітана поліції ОСОБА_1 інспектора Станично-Луганського відділу поліції ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено через хворобу з 01 серпня 2016 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 22 роки 09 місяців 22 дні, у пільговому обчисленні: 29 років 05 місяці 19 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 20 діб (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 128, виданого 23 серпня 2016 року військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» за направленням УКЗ ГУНП України в Луганській області, позивач, скаржиться на головний біль, запаморочення, нудоту, хитання при ходьбі, колюючий біль в загрудній ділянці, серцебиття, слабкість, задуху, пов'язану з виконанням службових обов'язків що призвело до хвороби, пов'язаної з проходженням служби у органах внутрішніх справ. Був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час (а.с. 8-10).

Згідно виписки з акта огляду Медіко-соціальної експертної комісії від 04 серпня 2017 року серії 12ААА № 441428 позивачу з 26 серпня 2016 року до 01 вересня 2017 року встановлено III групу інвалідності, причина інвалідності пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с.12).

Позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області із заявою та усіма необхідними документами про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку з тим, що він отримав ІІІ групу інвалідності від хвороби, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області № 5527/111/22/05-2016 року від 29 грудня 2016 року позивача повідомлено, що випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травм або каліцтва) пов'язаних з виконанням службових обов'язків в органах внутрішніх справ, ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені. Також йому був повернутий пакет документів (а.с. 14).

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок хвороби, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що у позивача наявне право на отримання спірної грошової допомоги, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 97 Закону № 580 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратила працездатність внаслідок хвороби, пов'язаної з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

Наказом МВС України № 4 від 11 січня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29 лютого 2016 року.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач має захворювання повязане з проходженням служби в ОВС, про що свідчать копії виписок МСЕК (а.с. 12), свідоцтва про хворобу (а.с. 8-10).

З аналізу листа про відмову у виплаті спірної грошової допомоги та доводів вказаних в запереченні відповідача вбачається, що фактичною підставою для відмови є те, що хвороба позивача, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції, відтак, виплата одноразової грошової допомоги не можлива на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З такими доводами відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на час встановлення позивачу інвалідності він проходив службу в поліції, звільнений зі служби в поліції, саме за станом здоров'я . Тобто, на час виникнення спірних правовідносин, він був працівником поліції, а не працівником міліції, тому посилання відповідача на положення Постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 12 травня 2007 року №707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції та Постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 21 жовтня 2015 року №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції є безпідставними, оскільки дія цих Порядків розповсюджується на працівників міліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року внесено зміни до Порядку № 4, відповідно до яких п. 5 розділу I доповнено п.п. 4.

Відповідно до пп. 4 п.5 розділу I Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі, зокрема, втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин, Порядок №4 визначає таку підставу для призначення одноразової грошової допомоги як втрата працездатності поліцейського, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 100 Закону № 580 якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи підтверджують наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку із втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок хвороби повязаної з проходженням служби в ОВС, із виконанням повноважень та основних завдань поліції (п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580).

Відповідно до п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580 розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відтак, позивачу підлягає виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 252 600,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 травня 2017 року дорівнює 1 684,00 грн.).

Поряд з цим, суд зазначає наступне. Зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам «Стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень» від 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не в праві переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Враховуючи, що до повноважень ГУНП в Луганській області належить вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тому позовні вимоги про зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із втратою ним працездатності та прийняти рішення відповідно до розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року, підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України з державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку із втратою працездатності в результаті встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в органах внутрішній справ.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із втратою ним працездатності та прийняти рішення відповідно до розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Повний текст постанови виготовлено 07.08.2017 року.

Суддя ОСОБА_5