Справа № 462/8151/15-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 серпня 2017 року м. Київ К/800/26486/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Залізничного об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача провести перерахунок розміру пенсії з 24 травня 2015 року та виплачувати пенсію ОСОБА_1, як державному службовцю відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40 % від посадового окладу, що виплачувалась на момент звільнення її з роботи станом на 2 липня 2007 року.

Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» починаючи з 24 травня 2015 року, з урахуванням інших видів виплат, а саме: матеріальної допомоги, допомоги на оздоровлення та виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, які виплачувались їй у складі заробітної плати за період з липня 2005 року по 30 червня 2007 року згідно довідки про складові заробітної плати від 8 жовтня 2015 року №13206/10/13-04-05-26/215 та на які нараховано і утримано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також з урахуванням фактично виплачуваного розміру надбавки за вислугу років у розмірі 40%, що виплачувався ОСОБА_1 на момент звільнення з роботи 2 липня 2007 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову про часткове задоволення позову.

Позовні вимоги за період з 9 липня 2007 року по 23 травня 2015 року включно, залишено без розгляду.

Визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано здійснити перерахунок і виплатити позивачу з 1 листопада 2015 року призначену їй відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсію у розмірі 80% від її заробітної плати, із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати).

Зобов'язано відповідача перерахувати та виплачувати з 1 лютого 2017 року позивачу призначену їй відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсію у розмірі 80% від її заробітної плати, із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії винагороди за вислугу років у розмірі 40%, з урахування інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати).

В задоволенні решти позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки на суми виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та вказані виплати включаються до складу заробітної плати державного службовця, тому відповідач повинен враховувати їх і при призначенні відповідної пенсії.

Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII згідно з яким положення Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Позивач з 9 липня 2007 року перебувала на обліку в Личаківському об'єднаному УПФ України м. Львова, а з 1 листопада 2015 року в Залізничному об'єднаному УПФ України м. Львова, як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 80%, при призначенні якої, однак, не були враховані суми отримуваних нею матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових та індексації заробітної плати.

З довідок Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова вбачається, що позивачу проводилися виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також нараховувалась індексація заробітної плати, крім того до складових заробітної плати позивача було включено винагороду за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу на яку нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку її пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», проте відповідач у проведенні вказаного перерахунку пенсії відмовив, у зв'язку із тим, що чинним законодавством не передбачено визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії з урахуванням інших виплат, а також індексації.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року №400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №21-430а11 та від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13.

З урахуванням зазначених обставин, висновків Верховного Суду України, викладених у вище згаданих постановах, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням усіх виплат, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Залізничного об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець