Справа № 825/134/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Чернігів Справа № 825/134/17
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Сидорчука В.М.,
представника відповідача Тарасенка О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, коштів за надання юридичних послуг та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 14.11.2016 № 261-ос з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас та дії відповідача щодо виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу від 14.12.2016 № 287-ос протиправними;
- скасувати наказ від 14.11.2016 № 261-ос про звільнення з військової служби згідно з п."и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.6 (із застосуванням ч.8) ст.26 в запас;
- скасувати наказ від 14.12.2016 № 287-ос про виключення зі списків особового складу загону та зняття з всіх видів забезпечення;
- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 7 500 грн за надання йому юридичних послуг та моральну шкоду за незаконне звільнення у розмірі 200 000 грн;
- визнати час вимушеного прогулу не з моєї вини з 14.12.2016 по час поновлення;
- стягнути з відповідача грошове забезпечення на мою користь за час вимушеного прогулу по час поновлення на військовій службі (згідно заяви про уточнення позовних вимог).
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач на підставі фіктивних службових розслідувань з порушенням чинного законодавства наклав на позивача стягнення, внаслідок яких останнього було звільнено зі служби. При цьому, позивач зазначає, що вказані стягнення оскаржені ним в судовому порядку, в результаті чого три з п`яти наказів скасовані. На думку позивача, такі обставини спростовують твердження про порушення ним умов контракту, а дії відповідача щодо його звільнення є протиправними.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві з наданням додаткових пояснень (а.с.25-36, 107-115, 174-186).
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав свої письмові заперечення, в яких вказав, що керівництво Чернігівського прикордонного загону діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є безпідставними, не відповідають дійсності та є такими, що не ґрунтуються на законодавстві.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив службу за контрактом (а.с.129-130) у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді старшого техніка групи пожежної безпеки відділу персоналу, у військовому званні прапорщик.
На підставі рапорту заступника начальника відділу персоналу підполковника ОСОБА_2 від 28.09.2016, на засіданні атестаційної, оформленого протоколом № 80 (а.с.161), було розглянуто питання щодо звільнення позивача з військової служби, згідно якого комісія вирішила клопотати перед начальником загону про попередження щодо звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Суд зазначає, що про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу за контрактом, не пізніше ніж за два місяці до видання наказу про його виключення зі списків особового складу цього органу (п.36 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України).
На виконання вказаної норми, 28.09.2016 позивача під підпис було попереджено про дострокове розірвання контракту з ініціативи командування (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту) (а.с.159).
В подальшому, 14.11.2016 наказом № 261-ос (а.с.54), прийнятого на підставі рішення атестаційної комісії від 28.09.2016 (протокол № 80) (а.с.161) та рапорта заступника начальника загону начальника відділу персоналу від 28.09.2016 (а.с.116), згідно подання заступника начальника загону начальника відділу персоналу від 14.11.2016 до звільнення ОСОБА_1 (а.с.157-158), з позивачем було припинено (розірвано) контракт та звільнено останнього з військової служби згідно пункту "и" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 в запас (а.с.54), і як наслідок, наказом від 14.12.2016 № 287-ос (а.с.53), ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.
Вважаючи дані накази протиправними та такими, що прийняті з порушеннями вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.
Так, прийняттю оскаржуваних наказів передувало неодноразове притягнення позивача до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, а саме:
- 08.07.2016 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про результати службового розслідування" № 319-КП (п.4) за невиконання в повному обсязі вимог пунктів 2.1, 2.5, 2.7, 2.8, 2.11 розділу ІІ та пункту 3.2 розділу ІІІ Посадової інструкції, затвердженої наказом Чернігівського прикордонного загону від 12.11.2015 № 1690-АГ, старшому техніку групи пожежної безпеки відділу персоналу ОСОБА_1 оголошено догану;
- 09.09.2016 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про результати службового розслідування" № 449-КП за порушення вимог статей 11, 12, 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, невиконання вимог відомчих стандартів культури прикордонної служби, затверджених розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 29.08.2009 № 374 "Про затвердження відомчих стандартів прикордонної служби", яке виразилось у не доповіді безпосередньому начальникові про складання відносно позивача співробітниками Державної автомобільної інспекції 10.07.2016 протоколу про адміністративне порушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, старшому техніку групи пожежної безпеки відділу персоналу ОСОБА_1 оголошено догану;
- 26.09.2016 наказом начальника Чернігівського прикордонного загону № 487-КП на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2.1, п. 2.6 розділу 2 Порядку звільнення військовослужбовців Північного регіонального управління від виконання службових обов`язків у разі тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Північного регіонального управління від 02.07.2016 № 382АГ. Підставою для прийняття цього наказу, стало встановлення факту порушення позивачем порядку звернення за медичною допомогою;
- 27.09.2016 наказом начальника Чернігівського прикордонного загону № 490-КП на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, п. 2.1, п. 2.6 розділу 2 Порядку звільнення військовослужбовців Північного регіонального управління від виконання службових обов`язків у разі тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Північного регіонального управління від 02.07.2016 № 382АГ. Підставою для прийняття цього наказу, стало встановлення факту неодноразового, повторного порушення позивачем порядку звернення за медичною допомогою;
- 28.09.2016 наказом начальника Чернігівського прикордонного загону № 491-КП на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 11, 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розпорядку дня управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого наказом від 04.08.2016 № 95-ОД, а саме: неприбуття позивача на шикування та відсутність на робочому місці без поважних причин до 15.00 год. 26.09.2016.
Крім того, постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.08.2016 по справі № 751/7530/16-п, що набрала законної сили 07.09.2016, позивача було притягнуто також до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн на користь держави (а.с.160).
При цьому, судом встановлено, що зазначені вище накази були оскаржені позивачем до суду. Проте, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 у справі № 825/1927/16 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково та скасовано накази Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2016 № 487-КП, від 27.09.2016 № 490-КП та від 09.09.2016 № 449-КП (постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 у справі № 825/1927/16 залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017).
Тобто, з наведеного слідує, що накази Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2016 № 319-КП та від 28.09.2016 № 491-КП, в силу преюдиціального значення постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 у справі № 825/1927/16 є чинними.
А отже, судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн. згідно постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.08.2016, що набрала законної сили 07.09.2016, а також двічі застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді "догани" та "суворої догани" згідно наказів Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2016 № 319-КП та від 28.09.2016 № 491-КП, які визнані судом у справі № 825/1927/16 як обґрунтовані та законні.
Так, з п.1 контракту про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України вбачається, що прапорщик ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання щодо сумлінного виконання вимог військових статутів, дотримання Конституції та чинного законодавства України, належного виконання службових обов`язків, дотримання військової дисципліни, виконання наказів командирів та начальників, тощо.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV.
Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно із ст.62 Дисциплінарного Статуту на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Статтею 65 Дисциплінарного Статуту передбачено, що командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність. Стаття 66 Дисциплінарного Статуту передбачає, що командир дивізії має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді.
В свою чергу, у відповідності до ст.83 та ст.84 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова районного суду) та на основі письмових наказів, які визнані судом як обґрунтовані та законні, двічі застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді "догани" та "суворої догани".
При цьому, систематичність порушення позивачем дисципліни знаходить своє відображення також в наявній в матеріалах справи службовій характеристиці (а.с.162), яке характеризує позивача з негативного боку.
Так, приписами п.284 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 передбачено можливі наслідки притягнення військовослужбовця до відповідальності, а саме зазначено, що військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Тобто, за встановленого факту притягнення позивача до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що командування Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 мало всі законні підстави для прийняття оскаржуваних наказів від 14.11.2016 № 261-ос та від 14.12.2016 № 287-ос, а тому суд не вбачає в їх діях ознак протиправності.
При цьому, посилання представника позивача на незаконність наказів від 28.09.2016 № 491-КП та від 08.07.2016 № 319-КП про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, судом до уваги не приймається, оскільки обставини, підстави та законність їх прийняття була предметом розгляду справи № 825/1927/16, і тому повторному дослідженню в межах справи, що розглядається, не підлягають, на чому позивачу неодноразово наголошувалось під час судових засідань.
Суд також не приймає до уваги надану ксерокопію службової картки прапорщика ОСОБА_1 (а.с.188-190), оскільки за відсутності на вказаному документі необхідних реквізитів, печаток, підписів, тощо, вказаний документ не може вважатися судом як належний та допустимий доказ, а інформація яку він містить, достовірною.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування наказів задоволенню не підлягають.
Вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення коштів у вигляді моральної шкоди задоволенню також не підлягають, оскільки є похідними.
При цьому, щодо вимоги про стягнення коштів у вигляді моральної шкоди, суд вважає на необхідне також зазначити, що відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно із п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність протиправності дій роботодавця, протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, полягає в невиконанні ним своїх обов`язків щодо забезпечення законних трудових прав працівника, а також у порушенні ним законних трудових прав працівника, якщо це порушення призводить до душевних, психічних або фізичних страждань останнього. Трудове законодавство містить норми, які надають учасникам трудових правовідносин можливість врегулювати свої відносини шляхом укладення трудового договору. А тому протиправною можна вважати поведінку роботодавця, пов`язану з невиконанням ним юридичних обов`язків, передбачених трудовим законодавством чи умовами трудового договору. Крім того, обов`язковою є умова наявності причинного зв`язку протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала, де протиправність виступає причиною, а моральна шкода наслідком. Відсутність причинного зв`язку означає, що моральна шкода заподіяна не поведінкою роботодавця, а іншими причинами. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи, що вимога про стягнення коштів у вигляді моральної шкоди не задоволена як похідна, при цьому, позивачем не доведено виникнення тяжкого морального та психологічного стану, будь-які обґрунтовані докази щодо підтвердження факту звернення до медичних установ, для підтвердження душевних, психічних або фізичних страждань позивачем не надано.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, коштів за надання юридичних послуг та моральної шкоди належить відмовити повністю.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в силу ст.94 КАС України, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк