Справа № 820/1102/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 серпня 2017 року м. Київ К/800/26517/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання відмови протиправною та зобов'язання виплатити вихідну допомогу,

в с т а н о в и в :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову Апеляційного суду Харківської області у розрахунку та виплаті позивачу вихідної допомоги при виході у відставку. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, а саме за 35 повних років.

Харківський апеляційний адміністративний суду постановою від 4 липня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказується на те, що не може бути позбавлений права на отримання вихідної допомоги в залежності від дати виходу у відставку.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Частиною третьою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ, у редакції Закону України від 24.02.94 р. №4015-ХІІ) визначено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку (частина третя статті 43 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24.02.94 р. №4015-ХІІ).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) Закон № 2862-ХІІ визнано таким, що втратив чинність, крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Водночас право на отримання вихідної допомоги було передбачено й частиною першою статті 136 Закону № 2453-VI, згідно з якою судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набув чинності 1 квітня 2014 року, внесено зміни до Закону № 2453-VІ, зокрема, виключено статтю 136, якою визначалося право на вихідну допомогу при звільненні.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 звільнено у відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року № 1515-VIII, тобто у той час коли вже не було передбачено право на вихідну допомогу, визначену статтею 136 Закону № 2453-VІ.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку.

Той факт, що позивач набув права на відставку у 1998 році під час дії статті 43 Закону №2862-ХІІ, не впливає на право щодо отримання допомоги, адже сам факт звільнення мав місце у вересні 2016 року.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання відмови протиправною та зобов'язання виплатити вихідну допомогу.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець