Справа № 804/3233/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 р. Справа № 804/3233/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, відповідача-2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача-1 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, відповідача-2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить суд:
- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пртиправною;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 р. відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідачем-2 були подані письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не допускалася протиправна бездіяльність відносно позивача, оскільки виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Дельта Банк переліку вкладників. Оскільки у відповідача-2 така інформація відносно позивача була відсутня, відповідач-2 не мав правових підстав включати позивача до Загального реєстру вкладників.
У судове засідання 26.07.2017 року прибув позивач.
Відповідач-1, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання своїх представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач-2 до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданих запереченнях просив здійснювати розгляду справи без участі представника.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
11.05.2016 р. між ОСОБА_1 (сторона-1) та ТОВ Кредитно-Інвестиційний центр (сторона-2) укладено договір № 980-027-000236755 Суперкапітал (Новий) (з виплатою процентів щомісячно)», за яким сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона 2 зобовязується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Отже, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач є вкладником банку - ПАТ Банк Михайлівський.
Також 16.12.2016 року ОСОБА_1 звертався до Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський з заявою про включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування та включення до вищезазначеного реєстру.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Розпочато процедуру виведення ПАТ Банк Михайлівський з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк Михайлівський та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Михайлівський з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.
14 липня 2016 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення наступного змісту: У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, Про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ та делегування повноважень ліквідатора банку, Фонд з 15 липня 2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.
Для отримання коштів вкладники ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ з 15 липня 2016 року до 26 серпня 2016 року включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ АЛЬФА БАНК; ПАТ ОСОБА_4 ДНІПРО; ПАТ КРЕДОБАНК; ПАТ ПУМБ; ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК; АТ ТАСКОМБАК» тощо. Виплати відшкодувань вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень.
Водночас, звернувшись до відповідача щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач дізнався про те, що його не включено до реєстру вкладників, у зв'язку з нікчемністю правочину.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Згідно з положеннями частини 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Положеннями статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Згідно вказаного порядку, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14), згідно з якими уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.
Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.
Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу ІІІ Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду.
Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
Разом із тим, судом встановлено, що позивача не включено до перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, з підстав віднесення правочину щодо переказу коштів на рахунок позивача до нікчемних відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За змістом частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
Отже, уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.
При цьому, за відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.
Вирішуючи спір, судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду не направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочину. Також суд вказує, що повідомлення про нікчемність правочину, на яке міститься посилання у запереченнях, наводиться без зазначення будь-яких конкретних підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку вважаються нікчемними.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.
Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За змістом частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Тобто, грошові кошти, відповідно до укладеного договору, внесені на рахунок позивача.
З матеріалів справи вбачається, що договір № 980-027-000002329 банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) було укладено між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський 11.05.2016 року, кошти з рахунку ТОВ Кредитно-Інвестиційний центр повернені 19.05.2016 року згідно з договором № 980-027-000223483 від 18.04.2016 року, а ПАТ Банк Михайлівський віднесено до категорії неплатоспроможних 23 травня 2016 року.
Таким чином, уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Отже, вказаний договір є дійсним, оскільки був укладений до початку процедури ліквідації Банку, а також його нікчемність в судовому засіданні не встановлено та не доведено відповідачем.
Судом враховано, що незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку, жодного рішення щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Банк Михайлівський згідно договору банківського вкладу, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою не приймалося.
За таких обставин, уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський слід зобов'язати подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_5, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Банк Михайлівський згідно договору банківського рахунку.
Таким чином вимоги в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд вказує, що оскільки виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а станом на час розгляду справи уповноваженою особою Фонду не передано Фонду на затвердження інформацію відносно позивача, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, підстави для зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено..
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1920,00 грн., що документально підтверджується квитанціями № 12507849 від 24.05.2017 р., № 12508002 від 24.05.2017 р., № 1/219 від 09.06.2017 р..
Отже, враховуючи часткове задоволенню позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1280,00 грн. підлягає стягненню з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, відповідача-2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок).
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_6