Справа № 823/650/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа № 823/650/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2017 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суд з вищезазначеним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив:

визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1;

зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Брокбізнесбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати даний перелік Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 07.06.2017 суд допустив заміну первинного відповідача по справі уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» його правонаступником уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 та залучив до участі у справі, в якості другого відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є вкладником ПАТ «Брокбізнесбанк» відповідно до укладеного ним договору банківського строкового вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011. Постановою правління Національного Банку України №399 від 10.06.2014 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». В грудні 2016 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 із відповідною заявою про включення в загальний реєстр вкладників для відшкодування коштів за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Проте, листом від 24.01.2017 позивачеві відмовлено у задоволенні звернення з тих підстав, що відповідно п.8 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань. Тому, з огляду на те, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2016 та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2016 по справі 712/16230/13-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості оскаржені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а зобовязання ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором №5п-2011 від 20.06.2011 не виконані уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 повідомив позивача про відсутність правових підстав для включення його грошових вимог до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно поданих 21.06.2017 до суду заперечень відповідач 1 просить суд відмовити у задовленні позовних вимог, з огляду на те, що позивача як вкладника за договором банківського вкладу не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з тим, що вклад позивача у банку використовувався вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань, з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також відповідач 1 у запереченнях зазначив, що позивач включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на гарантовану суму в розмірі 391 грн 16 коп. залишок по рахунку 1373 в сумі 112 грн 74 коп. та залишок по рахунку 034897 в сумі 278 грн 42 коп. За інформацією, згідно облікових систем банку, залишок коштів за депозитним договором №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 в сумі 550 000 грн 00 коп. був перерахований 01.10.2013 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5п-2011 від 02.12.2011.

Відповідно до заперечень на даний адміністративний позов від 29.06.2017, відповідач 2 заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що позивач включений до переліку вкладників для здійснення виплат на підставі наданої уповноваженою особою Фонду інформації та на ту суму, яка була визначена уповноваженою особою Фонду. Також, у запереченнях вказано, що на день розгляду даної справи від уповноваженої особи до Фонду не надходило змін та доповнень до цього переліку, а тому, на думку відповідача 2, не встановлено та не доведено факт порушення прав чи інтересів позивача саме Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні. Однак, на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з прибуттям не всіх осіб, які беруть участь у справі та з огляду на клопотання позивача від 04.08.2017 про розгляд даної справи в порядку письмового провадження, в судовому засіданні, яке проводилось 04.08.2017, суд дійшов до висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, про що виніс відповідну ухвалу.

Дослідивши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.12.2011 між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі Банк) та позивачем укладено договір банківського строкового вкладу «Скарбничка» №D_070226086, відповідно до умов якого Банк прийняв на відкритий вкладний депозитний рахунок № 9569 грошові кошти в сумі 550 000 грн 00 коп. до 02.02.2012. Банк зобовязався повернути вклади і виплачувати проценти за вкладами на умовах та в порядку, встановленому цим договором.

02.12.2012 згідно копії квитанції №9 позивачем внесено грошові кошти в сумі 550 000 грн 00 коп. на депозитний рахунок № 9569.

01.10.2013 грошові кошти в сумі 550 000 грн 00 коп. були перераховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5п-2011 від 02.12.2011. Вказане списання коштів відбулось на підставі договору застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13 (провадження №2/712/80/14) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживачів, зокрема, визнано недійсним договір застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13 в цій частині залишено без змін. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-порталу судової влади України судом встановлено, що вказане рішення апеляційного суду Черкаської області набрало законної сили 18.12.2014.

Також суд зазначає, що рішення апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 у справі №712/7339/13 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 (справа № 6-1678св15) залишене без змін.

Отже, з матеріалів справи та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-порталу судової влади України, а також згідно електронних копій рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13, рішення апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 у справі № 6-1678св15 судом встановлено, що станом на 18.12.2014 договір застави банківського вкладу Дз6-5п-2011 від 02.12.2011, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 визнано недійсним.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк» запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 по 02 червня 2014.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

Постановою від 21.05.2015 № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» на 1 рік до 10.06.2016 включно продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 до до 10.06.2016 включно.

Згідно з рішенням від 02.06.2016 №896 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та повноваження ліквідатора ОСОБА_3 на два роки до 10.06.2018 включно.

30.12.2016 позивач звернувся із зверненням до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3, в якому, посилаючись на визнання недійсним в судовому порядку договору застави, на підставі якого відбулось списання коштів із його рахунку, відкритого у ПАТ «Брокбізнесбанк» згідно договору банківського вкладу вказав, що має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі вказаних обставин, просив уповноважену особу Фонду надати додаткову інформацію щодо виплати відшкодування позивачеві за рахунок Фонду за договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1.

Листом вих. №202 від 24.01.2017 уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_1, що оскільки судовий розгляд справи за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не закінчено у ПАТ «Брокбізнесбанк» відсутні правові підстави для включення грошових вимог, викладених у зверненні від 30.12.2016 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Одночасно суд зазначає, що з матеріалів справи та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-порталу судової влади України, а також згідно електронних копій судових рішень судом встановлено, що станом на час розгляду даної адміністративної справи існує також судове провадження по розгляду цивільної справи №712/16230/13-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5п-2011 від 20.06.2011.

Однак, як вбачається зі змісту судових рішень по цивільній справі №712/16230/13-ц результат розгляду даної справи жодним чином не є тією перешкодою для включення грошових вимог позивача до переліку вкладників, на яку посилався ОСОБА_3 як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» та на яку вказує його правонаступник у своїх запереченнях проти даного адміністративного позову.

Так, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2227 від 31.05.2017 повноваження ліквідатора ПАТ «Брокбізнесбанк» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_2 з 06.06.2017.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідач 1 виходить з того, що оскільки судовий розгляд цивільної справи №712/16230/13-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5п-2011 від 20.06.2011 триває, тому у нього відсутні правові підстави для включення грошових вимог позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, зі змісту судових рішень по цивільній справі №712/16230/13-ц вбачається, що підставою даного цивільного позову є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 5п-2011 від 20.06.2011, внаслідок чого утворилась заборгованість, стягнення якої у судовому порядку є предметом цивільної справи №712/16230/13-ц.

Одночасно, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що списання грошових коштів у розмірі 550 000 грн 00 коп. та невключення яких до переліку вкладників є підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом відбулось на підставі договору застави Дз6-5п-2011, укладеного 02.12.2011 між позивачем ПАТ «Брокбізнесбанк».

Однак, вказаний договір застави банківського вкладу, на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13, залишеного рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 без змін в цій частині визнано недійсним.

При цьому суд вбачає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 ЦК.

Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК).

Одночасно, суд зазначає, що зі змісту рішення Соснівського районного суду м Черкаси від 30.03.2016 року у справі №712/16230/13-ц вбачається, що відповідно до п. 1.4 договору застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011 в забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором заставодавець (ОСОБА_1А.) надає заставодержателю (ПАТ «Брокбізнесбанк») в заставу майнове право вимагати отримання грошових коштів в сумі 550 000 грн 00 коп., які знаходились на рахунку № 9569 в ЧФ АТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору про депозитний внесок №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1.

Тобто згідно умов вказаного договору застави майнове право вимагати грошові кошти на депозитному вкладі передбачалось на майбутнє. Доказів того, що вказаний договір є безумовною та безспірною підставою для договірного списання грошових коштів з депозитного вкладу позивача сторони суду не назвали та не надали.

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд зазначає, що висновки, викладені в судових рішеннях по цивільній справі №712/7339/13, які мають преюдиційне значення для вирішення даної адміністративної справи є належною підставою для звернення позивача до уповноваженої особи Фонду щодо включення грошових коштів до переліку вкладників.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право особи на мирне володіння майном знайшло своє відображення і у Рішеннях Європейського Суду з прав людини, рішення якого відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права, зокрема, у справі «Золотас проти Греції» (№ 66610/09, 29/01/2013), згідно якого особа, яка розмістила грошову суму в банку, передавала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, і в разі використання з метою отримання прибутку він повинен був повернути еквівалентну суму вкладнику після припинення дії угоди; отже, власник рахунку сумлінно міг вважати, що його вклад у банку знаходиться в безпеці, особливо при отриманні відсотків; власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуації, що загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно вчинити дії відповідно до закону і зберегти право на захист свого майна.

Позивач має право вільно розпоряджатись коштами, які є його власністю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вбачається, що здійснення списання грошових коштів позивача з рахунку банківського вкладу, відкритому у ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору застави призвело до порушення ПАТ «Брокбізнесбанк» права власності позивача на вказані грошові кошти.

Щодо посилання відповідача 1 на незакінченість судового розгляду цивільної справи№712/16230/13-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5п-2011 від 20.06.2011 суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі Закон № 4452).

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452 встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За визначенням статті 2 Закону № 4452 вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тому, оскільки позивачем з ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту), позивач є вкладником зазначеного банку в розумінні Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Одночасно суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи відповідач посилаючись на відсутність підстав для включення грошових коштів банківського вкладу позивача до переліку вкладників вказує на вимоги п.8 ч.4 ст. 26 Закону № 4452 (в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014), відповідно до якої Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань.

Крім того, враховуючи обставини справи, суд зазначає, що списання грошових коштів з вкладного рахунку позивача на підставі договору застави, який є недійсним з моменту укладення та за яким встановлювалось право вимоги на майбутнє здійснено протиправно.

Під час розгляду справи доказів того, що вклад за договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 використовується ОСОБА_1, як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком сторони суду не назвали та не надали.

А тому, відсутні правові підстави вважати, що вклад за договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 є таким, що використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону № 4452, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа може подавати зміни та довнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідні зміни та доповнення до переліку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на гарантовану суму в розмірі 391 грн 16 коп. залишок по рахунку 1373 в сумі 112 грн 74 коп. та залишок по рахунку № 034897 в сумі 278 грн 42 коп.

Разом з цим, на момент розгляду даної адміністративної справи в суді дані про депозитний вкладний рахунок позивача № 9569, за яким він має право на відшкодування коштів за вкладом до відповідного переліку рахунків не внесено.

Одночасно, суд зазначає, що невчинення уповноваженою особою Фонду відповідних дій, які вона зобовязана вчинити згідно з вимогами діяючого законодавства України є бездіяльністю.

Тому, враховуючи предмет та підстави позову, суд зазначає, що позивач звертаючись до суду із позовною вимогою визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 фактично оскаржує бездіяльність щодо не включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно, враховуючи зміни в законодавстві України, що регулює спірні правовідносини, суд зазначає, що станом на день розгляду справи уповноважена особа складає перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання уповноважної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо рахунку позивача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про протиправність бездіяльності уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації у ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо невнесення доповнень до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо депозитного вкладного рахунку ОСОБА_1 № 9569.

Щодо позовних вимог про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Брокбізнесбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати даний перелік Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає, що дані позивача вже включено до переліку вкладників ПАТ «Брокбізнесбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідна інформація про депозитний вкладний рахунок ОСОБА_1 № 9569, за яким позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженою особою до відповідного переліку рахунків не внесена та уповноваженими особами до Фонду направлена не була.

Разом з цим, суд наголошує, що станом на час розгляду справи відповідно до Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою створюється та передається до Фонду саме перелік рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а не перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом.

Згідно частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і у цій частині.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та також зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Брокбізнесбанк» внести доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо депозитного вкладного рахунку ОСОБА_1 № 9569, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, а спосіб захисту, обраний позивачем, є недостатнім.

Частинами 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо посилання відповідача 2 на неможливість стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає про таке.

Згідно з п.17 ч.1 ст.2, ч.1 ст.16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Для цілей цього Закону працівниками Фонду вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Тобто, як вбачається з викладених норм, уповноважена особа Фонду є посадовою особою Фонду.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому слід зазначити, що публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» не приймало участі у розгляді Черкаським окружним адміністративним судом справи № 823/650/17.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що судовий збір сплачений позивачем при зверненні до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом має бути присуджено на користь позивача за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. ОСОБА_2, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись статтями 9, 11, 14, 86, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк» щодо невнесення доповнень до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо депозитного вкладного рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) № 9569.

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк» внести доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо депозитного вкладного рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) № 9569.

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладного рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) № 9569, за яким ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель