Справа № 586/471/17
Суддя: Теміров Ч. М.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/471/17
Номер провадження по справі 2-а/586/750/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Темірова Ч.М.,

при секретарі Поповій М.М.,

за участю сторони:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шкаріна С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №586/471/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худан Ю.М. № 36 від 02.03.2017, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100 грн., закрити провадження по адміністративній справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постанова № 36 від 02.03.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи, такі як місце, час, спосіб вчинення адміністративного правопорушення - об'єктивна сторона та розкрита суб'єктивна сторона правопорушення. Крім того вказана постанова винесена на підставі правопорушення у сфері містобудівельної діяльності: акт перевірки № 93 від 20.02.2017, протокол № 93 від 20.02.2017 отримані не були і з їх змістом ОСОБА_1 не ознайомлений.

10.07.2017 ухвалою суду у даній справі допущено процесуальне правонаступництво відповідача шляхом заміни управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також зазначив, що господарські будівлі (погреб, курятник, корівник) та веранда «а4», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, ним були збудовані особисто в 1980-х роках та використовуються його сім'єю до теперішнього часу. Вказані господарські будівлі були збудовані самочинно без відповідних дозвільних документів, які дають право виконувати будівельні роботи. Крім цього повідомив, що земельну ділянку, на якій побудовані зазначені господарські будівлі, не було відведено йому для здійснення такого будівництва, а перебуває у власності Середино-Будської міської ради Сумської області. Позивач повідомляє, що ним, починаючи з 2010 року вживалися заходи, спрямовані на отримання права власності на вказану земельну ділянку та подальше приведення зазначеного самочинного будівництва до вимог чинного законодавства, але отримати у власність дану земельну ділянку та оформити документи у законному порядку на самочинне будівництво не представилось можливим. На цій підставі просить вищезазначені позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Шкарін С.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що припис №350 від 24.06.2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та акт №350 від 24.06.2016 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил були вручені позивачу ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи, а тому останній був обізнаний про виконання вимоги припису в строк до 24.12.2016. Далі, складаючи акт перевірки №93 від 20.02.2017, головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу управління ДАБІ у Сумській області

Худан Ю.М. із залученням начальника відділу - заступника начальника управління економічного розвитку територій, архітектури та житлово-комунального господарства Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області ОСОБА_4 та у присутності позивача ОСОБА_1 було встановлено, що вимоги вищевказаного припису ОСОБА_1 не були виконанні. Крім цього, останнім не було надано жодних доказів про намагання набуття права власності на вищевказане самочинне будівництво. У зв'язку з цим, 20.02.2017 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-42 КУпАП та 02.03.2017 винесено постанову №36, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн. Шкарін С.І. зазначав, що вказана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст. 86 КАС України, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 05 січня 1995 року на підставі розпорядження (наказу) від 05 грудня 1994 року №406 вбачається, що квартира НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 1/6 частині кожному.

23.06.2016 ОСОБА_1 отримав направлення № 350 для проведення позапланової перевірки будівництва господарських будівель в дворі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, видане управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області 14.06.2016.

За результатами позапланової перевірки, будівництва господарських будівель у дворі вищевказаного будинку, проведеної на підставі звернення ОСОБА_10 та направлення управління ДАБІ у Сумській області № 350 від 14.06.2016 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, розташований 3 квартирний житловий будинок, який знаходиться у власності: ОСОБА_10 - 2 квартири, технічний паспорт №24 виданий КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2014 та ОСОБА_1 - 1 квартира, технічний паспорт № 489, виданий КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 09.06.2015, свідоцтво на право власності на житло видане Середино-Будською міською радою Сумської області 05.01.1995. Крім того, документи, що посвідчують право власності або оренди земельної ділянки, у власників житлового будинку відсутні. Під час даної перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 в період з 1995 по 2010 роки самочинно без дозвільних документів, що надають право на виконання будівельних робіт, збудував господарські будівлі (погреб, курятник, корівник) та веранду «а4» до квартири, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 й експлуатується без введення в експлуатацію останнім, чим порушено вимоги абз.3 ч. 1 ст. 25 ЗУ "Про основи містобудування" та ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про архітектурну діяльність". Вказані факти підтверджуються актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 350 від 24.06.2016.

Далі на підставі вказаної перевірки винесено припис № 350 від 24.06.2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагалось від ОСОБА_1 в строк до 24 грудня 2016 року привести побудовані господарські будівлі, а саме погреб, корівник, курятник та веранду «а4», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до вимог чинного законодавства. Даний припис є обов'язковим до виконання та отриманий ОСОБА_1 14.06.2016, що підтверджується його підписом.

20.02.2017 головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худан Ю.М. на підставі наказу

№ 976 від 08.09.2015 та необхідності перевірки суб'єктом містобудівної діяльності вимог припису № 350 від 24.06.2016, термін дії якого закінчився 24.12.2016, була проведена позапланова перевірка на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил забудовником - ОСОБА_1, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ,під час проведення якої останнім не надано жодних доказів щодо проведення самочинно побудованих господарських будівель (погребу, корівнику, курятнику) та веранди «а4», розташованої за вищевказаною адресою, до вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності в термін до 24.12.2016, що підтверджується актом №93 від 20.02.2017.

Вищевказаний акт встановив факт невиконання забудовником ОСОБА_1 вимог зазначеного припису про усунення порушень, виявлених під час перевірки, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

Далі відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 93 від 20.02.2017 про адміністративне правопорушення за ст. 188-42 КУпАП.

Розглянувши матеріали перевірки та вищевказаний протокол, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худан Ю.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 20.02.2017, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 553) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Пунктом 17 зазначеного Порядку передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У судовому засіданні судом встановлено, що проведена перевірка управлінням ДАБІ у Сумській області щодо самочинного будівництва ОСОБА_1 та всі складенні документи за результатами даної перевірки були здійсненні з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Доводи позивача про те, що постанова № 36 від 02.03.2017 винесена на підставі акта перевірки № 93 від 20.02.2017 та протоколу № 93 від 20.02.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими. Позивач зазначив, що вказаний акт та протокол від 20.02.2017 він не отримав та не ознайомлений з їх змістом. Проте вказані докази, які містяться в матеріалах справи, надані відповідачем спростовують свідчення позивача, оскільки підтверджують той факт, що зі змістом всіх вищеперерахованих документів останній ознайомлений, йому були зачитані права та наслідки невиконання припису, однак він відмовився від підпису та від отримання примірників документу.

Враховуючи зазначені факти, суд критично ставиться до доводів позивача про те, що він не був ознайомлений з приписом та актом перевірки стосовно вищевказаного самочинного будівництва, оскільки вони спростовуються доказами, які були надані відповідачем у судовому засіданні.

Законодавством України чітко розмежовано порядок виконання будівельних робіт, що вважається самочинним будівництвом, та яка процедура звернення до Державних органів для отримання необхідних документів щодо набуття права власності на самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухому майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури, здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Порядок виконання будівельних робіт регулюється ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи інспекції державного-будівельного контролю можуть, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень та зупинення підготовчих та будівельних робіт, якщо ті здійснюються із порушенням або без відповідних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КУпАП порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проблеми застосування ст. 376 ЦК України визначені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі - Постанова).

Так, згідно з ч.1 п.4 Постанови суди повинні враховувати, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 4 п. 5 Постанови розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень ч. 7 ст. 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Так, враховуючи вищевказані норми законів та постанову Пленуму, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 в період з 1995 по 2010 роки були побудовані господарські будівлі - погреб, корівник, курятник та веранду «а4» на земельній ділянці, що не була відведена йому для будівництва, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а саме на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суд, що саме ним були побудовані вказані господарські споруди та використовуються і до теперішнього часу ним особисто та членами його сім'ї.

Крім цього судом встановлено, що припис про усунення порушень також було вручено ОСОБА_1 під розпис, а тому останньому достовірно було відомо, що необхідно набути право власності на самочинне будівництво у встановлений в приписі строк.

Доводи позивача про те, що він останні 7 (сім) років намагався отримати у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, а саме земельну ділянку, на якій ним було здійснено самочинне будівництво, не знайшло свого підтвердження, оскільки позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що він за весь вказаний ним період намагався отримати у власність земельну ділянку та через державні органи набути права власності на самочинне будівництво.

Крім цього, суд аналізуючи зазначені доводи позивача, звертає увагу на той факт, що за весь час проведення самочинного будівництва на земельній ділянці, яка не була відведена ОСОБА_1, останній не вживав жодних заходів щодо набуття законних підстав на самочинне будівництво. Отримання земельної ділянки у власність і приведення самочинного будівництва відповідно до норм діючого законодавства пов'язані між собою.

Так, згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 вказаної статті на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Беручи до уваги, що вказаними нормами Конституції України та законом України громадянам надано право беззаборонно встановлювати право власності на самочинно збудоване майно. Однак позивач не надав суду підтвердження, що він дотримуючись та використовуючи передбачені законом права звертався до суду з відповідними позовними заявами про оформлення вищевказаного самочинного будівництва у законному порядку та до інших державних органів.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 за весь час самочинно побудованих господарських споруд, порушуючи норми закону, не бажав та не вживав жодних заходів з метою оформлення документів у законному порядку зазначених господарських будівель.

Такі висновки суду повністю підтверджуються показаннями свідків, які були допитані в залі судового засідання.

Так, секретар Середино-Будської міської ради Сумської області ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_1 до міської ради про отримання земельної ділянки на законних підставах або з інших передбачених законом підстав не звертався. Починаючи з 2010 року ОСОБА_1 перебуває у конфлікті з сусідкою ОСОБА_10 щодо встановлення меж земельної ділянки, яка в 2013 році була здійснена приватизація самочинного будівництва. З даного приводу депутати міської ради неодноразово виїжджали на місце для врегулювання конфлікту, як щодо встановлення меж земельної ділянки, так і щодо самочинного будівництва на прилеглих територіях. ОСОБА_11 зазначає, що ОСОБА_1 вже на протязі багатьох років мав можливість набути права власності на самочинне будівництва, але останній повністю ігнорує норми закону та не має бажання привести вказане самочинне будівництво відповідно до норм діючого законодавства.

Судом встановлено, що перешкод для приведення вказаного самочинного будівництва відповідно до норм чинного законодавства ОСОБА_1 за вищевказаною адресою відсутні.

У судовому засіданні на неодноразові запитання суду, чому позивач не звертався до Середино-Будської міської ради Сумської області про отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 повідомив, що звертався лише в усній, консультативній формі, однак не зміг пояснити, надати чіткої відповіді чому по теперішній час він не надав жодних доказів або будь яких звернень до державних органів для отримання необхідних документів щодо набуття права власності на самочинне будівництво.

В подальшому позивачем було надано копію рішення Середино-Будської міської ради Сумської області від 13.06.2017 про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і повідомлено, що він вже розпочав процедуру оформлення земельної ділянки на якій здійснив самочинне будівництво.

Суд аналізуючи вказане рішення міської ради бере до уваги рекомендації ч. 5 п. 4 Постанови в якій зазначено не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Суд приймає до уваги той факт, що вже після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн., останній, розуміючи невідворотність адміністративної відповідальності за порушення норм закону, останній оскаржив вказану постанову намагаючись уникнути відповідальності за вчинене та в подальшому звернувся до Середино-Будської міської ради Сумської області про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) лише 28.04.2017.

Крім того п. 30 Постанови передбачає, що згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення ЦК України застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому правила ст. 376 ЦК України про наслідки самочинного будівництва застосовуються і до об'єктів, побудованих до набрання чинності ЦК України та Законом № 3038-VI.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків передбачених ст. 72 цього Кодексу.

У той же час згідно зі ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безпосередньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо і порушень цих принципів відповідачем не встановлено та враховуючи те, що припис управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 350 від 24.06.2017 позивачем не виконаний, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Що стосується вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 293 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки органом (посадовою особою), який розглядав справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, був головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області та саме цей орган має право приймати рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а не суд.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України вказаний адміністративний позов подано в межах строку звернення до суду встановленого цим Кодексом та іншими законами.

Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач покладений на нього процесуальний обов'язок доказування виконав, зокрема надав докази порушення позивачем вимог припису, який останнім не був оскаржений, а постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з дотриманням процедури, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ч. 1 п. 4, ч. 4 п. 5, п. 30 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст.ст. 69-71, 76, 77, 86, 99, 100, 143, 153-154, 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про скасування постанови головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Худан Ю.М. № 36 від 02.03.2017 - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження

Повний текст постанови виготовлено 08.08.2017

Головуючий: суддя Ч.М.Теміров