Справа № 265/168/17
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року справа №265/168/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

судді: Василенко Л.А.

Гайдара А.В.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 27 червня 2017 року

по адміністративній справі № 265/168/17

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту патрульної поліції України,

начальника Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Горкуна Віталія Володимировича,

інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_4,

інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5,

Державної казначейської служби України

про визнання дій, бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції України (далі - перший відповідач), начальника Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Горкуна Віталія Володимировича (далі - другий відповідач), інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_4 (далі - третій відповідач), інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5 (далі - четвертий відповідач), Державної казначейської служби України (далі - п'ятий відповідач), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:

- визнати незаконними дії та бездіяльність начальника УПП в. м. Маріуполі ДПП України Горкуна В.В. з організації та проведення перевірки заяви ОСОБА_3 від 23.11.2016 р.;

- визнати незаконним рішення від 28.11.2016, прийняте за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 23.11.2016 р.;

- зобов'язати начальника УПП в. м. Маріуполі ДПП України Горкуна В.В. вчинити дії з організації проведення перевірки та проведення повного, всебічного та об'єктивного розгляду заяви та вирішити питання про притягнення винних осіб до відповідальності;

- визнати незаконними дії, рішення та бездіяльність інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_4 щодо безпідставного та незаконного витребування документів, що посвідчує особу, рішення про проведення поверхневої перевірки, незаконного затримання на півтори години;

- визнати незаконними дії, рішення та бездіяльність інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5, щодо невиконання нею п.3ст.18 Закону України «Про національну поліцію», невжиття законних заходів реагування на заяву про вчинення правопорушення, відмови у розгляді адміністративної справи на місці вчинення правопорушення;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції України моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції України понесені витрати у розмірі 226,60 грн. (а.с.3-8, 32-33).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.81-84).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами, як суб'єктами владних повноважень доведено правомірність їх дій, а позовні вимоги є необґрунтованими. Під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено факту порушення відповідачами вимог чинного законодавства та прав позивача, позивачем не доведено наявність моральної шкоди, її розмір та причинний зв'язок між діями відповідачів та моральною шкодою.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.100-103).

Доводами апеляційної скарги позивач визначив наступні порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права:

1. відповідачами не надано до суду жодних доказів, які б спростовували викладені в позові обставини, судом першої інстанції не застосовано статтю 71 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи з порушенням норм матеріального права та ухвалення рішення на припущеннях;

2. в порушення положень статті 7 Закону України «Про звернення громадян» інспектор ОСОБА_5 відмовилась прийняти та зареєструвати заяву ОСОБА_3, а суд першої інстанції вказані обставини не дослідив, правової оцінки таким діям відповідача не надав, внаслідок чого ухвалив рішення з неповним з'ясуванням обставин;

3. в порушення статей 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідачем проігноровано заяву позивача про розгляд скарги на дії поліцейського за його участю з наданням можливості надати докази у вигляді відеозапису, що свідчить про протиправність рішень, дій, бездіяльності відповідача начальника Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Горкуна В.В., проте судом першої інстанції проігноровано розгляд і цієї обставини;

4. в порушення вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу № 100 від 03.02.2016 року Департаменту патрульної поліції «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», інспекторами ОСОБА_4, ОСОБА_5 відеокамери при спілкуванні не вмикались. Ці обставини судом першої інстанції не досліджені, належної правової оцінки не надано;

5. висновок суду першої інстанції щодо правомірності проведення інспектором ОСОБА_4 поверхневої перевірки та огляду позивача не ґрунтується на будь-якому доказі справи, є недоведеним та суперечить матеріалам справи;

6. посилаючись на позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в постанові Пленуму ВАСУ від 05.02.2016 року № 2, позивач зазначає, що визнання рішень, дій, бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної та матеріальної шкоди є однією позовною вимогою, а не трьома, як визначив суд першої інстанції у своїй постанові, стягнувши з позивача 3200 грн. Крім того, позивач вказує на те, що він є інвалідом ІІ групи, яких звільнено від сплати судового збору згідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач в апеляційній скарзі зауважив про розгляд справи за його відсутності, дане клопотання задоволено судом.

Від відповідача на електронну адресу суду надіслано заперечення на апеляційну скаргу, які проаналізовані судом та долучені до матеріалів справи. У прохальній частині даних заперечень відповідач просив розглянути справи без участі представника управління.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 23 листопада 2016 року (АДРЕСА_1) звернувся шляхом телефонування на «гарячу лінію» за телефоном 102 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України з усною скаргою в якій зазначив, що інспектор, керуючи службовим авто порушив п.2 «б» Правил дорожнього руху України, неввічливо та грубо спілкувався, незаконно вимагав посвідчення особи та проведення поверхневої перевірки з порушенням ст.ст.32, 34 Закону України «Про національну поліцію».

Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Харламовим І.В. перевірено викладені в скарзі факти та проведено перевірку за результатами якої складено висновок від 28.12.2016 року, який у цей же день затверджений начальником управління патрульної поліції (а.с.25-27).

Зазначеним висновком припинена подальша службова перевірка, дії інспекторів 1 роти батальйону УПП в м. Маріуполі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, зазначено про надання письмової відповіді заявнику та матеріали службової перевірки передані для зберігання до відділу документального забезпечення Управління патрульної поліції в м. Маріуполі (а.с.26 -27).

Управлінням патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції 29 грудня 2016 року надана відповідь на звернення позивача №3762/41/37/01-2016, якою зазначено про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, як обставину, що виключає (унеможливлює) провадження в справі про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Стосовно протиправності дій інспекторів поліції щодо вимоги до позивача пред'явити документ, що засвідчує особу, та проведення поверхневої перевірки здійснений висновок про правомірність таких поліцейських заходів з огляду на наявність підстав, зазначених статтями 32 та 34 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-8, як превентивних поліцейських заходів обумовлених поведінкою позивача (а.с.23-24).

Проблемою даного спору є наявність у позивача права на порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення та порушення його особистих немайнових прав при застосуванні превентивних поліцейських заходів.

Інформування позивача про порушення інспекторами поліції правил дорожнього руху збігається з завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення окреслені статтею 245 КУпАП, внаслідок чого, відповідне повідомлення є цілком виправданим. Разом з тим, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення та висновок про наявність або відсутність обставин, що виключають провадження в цих справах належить відповідним суб'єктам владних повноважень, у даному випадку таке рішення про відсутність події і складу адміністративного правопорушення інспекторами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийнято начальником Управління патрульної поліції в м. Маріуполі. Аналіз матеріалів службової перевірки, здійсненої за зверненням позивача, а саме, дотримання повноти та порядку її проведення унеможливлює за висновком колегії суду спростування висновків цієї перевірки. Таким чином, будь-який громадянин вправі ініціювати перевірку скоєння адміністративного правопорушення будь-ким, але позбавлений можливості на власний розсуд здійснити висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення. Таке право мають виключно суб'єкти владних повноважень, які діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України. В іншому випадку це б привело до правового свавілля у державі.

З огляду на наведене, а також виходячи з аналізу положень сфери застосування статті 12 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) дію якого не можливо поширити на провадження в справах про адміністративні правопорушення, всі доводи позивача (заявника апеляційної скарги), щодо цієї частини позовних вимог є неприйнятними.

Щодо застосування превентивних поліцейських заходів.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч.1 статті 31 Закону № 580, поліція може застосувати серед інших такі превентивні заходи, як перевірка документів особи та поверхнева перевірка і огляд.

Обрання поліцейського заходу, його необхідність, ефективність, а також оцінка того, що обраний захід заподіє щонайменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам, пропорційність визначається безпосередньо поліцейським.

В межах спірних відносин, як зазначає сам позивач та підтверджують інспектори поліції, ініціатором діалогу став позивач. Колегія суддів погоджується з тим, що зрозумілість істинних мотивів позивача, його поведінка обумовили вимогу про пред'явлення документів, які підтверджують особу.

Підставою застосування інспектором поліції такого превентивного заходу як поверхнева перевірка, що передбачено ч.2 ст.34 Закону № 580, стала достатність підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка ставить загрозу життю чи здоров'ю такої особи або інших осіб. Доводячи цю підставу відповідач зазначає, що у інспектора виникли сумніви стосовно предметів незрозумілої форми, що знаходились у лівій кишені позивача та дали підстави вважати, що позивач мав при собі предмет схожий на пістолет, про що викладено у запереченнях на апеляційну скаргу.

З огляду на зазначене, колегія суддів позбавлена можливості прийняти правову позицію заявника апеляційної скарги щодо протиправності застосування превентивних поліцейських заходів у вигляді перевірки документів та поверхневої перевірки.

Відсутність протиправних дій відповідача унеможливлює стягнення моральної та матеріальної шкоди, заявленої одночасно з публічно-правовим спором.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, вищенаведені норми та висновки суду спростовують доводи апеляційної скарги, внаслідок чого відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 265/168/17 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 265/168/17 залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 15 серпня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар