Справа № 465/4412/16-а
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.08.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючої - судді Мигаль Г.П.,

при секретарі: Попик А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання дій інспектора роти №3 батальйону №4 УПП м.Львова ДПП молодшого лейтенанта поліції Лисяного О.Б. протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ПС2 №855015 від 16.03.2016року, суд, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до Управління патрульної служби МВС у м.Львові про скасуваня постанови серії ПС2 № 855015 від 16.03.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 та ч. 1 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №3 батальйону №4 УПП м. Львова ДПП молодшого лейтенанта поліції Лисяного Ореста Богдановича серії ПС2 № 855015 у справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2016 р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Позивач вважає, що був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього незаконно було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки він не порушував вимог "Правил дорожнього руху України", тому дії співробітника патрульної служби є неправомірними. Зупинка була короткотривалою та викликана крайньою необхідністю, оскільки не було жодного місця для паркування, а батарейка в сигналізації розрядилась і за 1 хв. мотор би взагалі заклинило і автомобіль би перегородив рух на магістральній вулиці міста, - інспектор до уваги не взяв.

У судове засідання сторони та представники сторін не з'явилися, подали на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які є у справі, суд доходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 16.03.2016 року постановою інспектора роти №3 батальйону №4 УПП м. Львова ДПП молодшого лейтенанта поліції Лисяного Ореста Богдановича серії ПС2 № 855015 у справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2016 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Як вбачається із постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI Lancerд.н.з. НОМЕР_1 16.03.2016 року о 11:45 год. в м.Львові здійснив зупинку на перехресті вул. Зелена-Дніпровська, а саме ближче 10м. від краю перехрестя, чим порушив п. 15.9 ПДР, а також не мав при собі страхового поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР.

В судовому засідані 11.10.2016 року відповідача: Управління патрульної служби МВС у м.Львові протокольною ухвалою було замінено на належного: Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні 11.10.2016 року представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем було порушено 10-ти денний строк на оскарження постанови відповідно до ст. 289 КУпАП та клопотання про залишення позову без руху, оскільки позивач крім скасування постанови серії ПС2 № 855015 від 16.03.2016 року просить визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №4 УПП м. Львова ДПП молодшого лейтенанта поліції Лисяного Ореста Богдановича за, що Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору в розмірі 0.4 мінімальної заробітної плати, чого не було виконано позивачем.

21.10.2016 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить скасувати постанову серії ПС2 № 855015 від 16.03.2016 року та поновити строк на оскарження, оскільки такий був пропущений з поважних причин. Зазначену уточнену позовну заяву суд розцінює як заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2017 року позивачу поновлено строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови Серії ПС2 №855015 від 16.03.2016року у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обов'язкове складання протоколу, заслуховування та відображення у такому документі пояснень правопорушника, свідків тощо, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі. За таких умов оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі формальної оцінки отриманої інформації про правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. При накладені стягнення у постанові Серія ПС2 № 855015 від 16 березня 2016 року не має посилання на ст. 36 КУпАП, хоча стягнення накладено за два адміністративні правопорушення, що є порушенням вимог КУпАП. У зв'язку з викладеним позов підлягає до задоволення, постанову Серія ПС2 № 855015 від 16 березня 2016 року слід скасувати, як винесену з порушенням вимог ст. 36 КУпАП та без доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 11, 71, 86, 102, 105-106, 128, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст.7, 245, 251, 254, 280 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задоволити.

Постанову Серія ПС2 № 855015 від 16 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м.Львова на протязі 10-ти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мигаль Г.П.