Справа № 813/2264/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року № 813/2264/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Темп-87" до Головного управління Держпраці у Львівській області про зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Темп-87" (надалі по тексту ПП "Темп - 87", позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (надалі ГУ Держпраці у Львівській області, відповідач) в якому, з врахуванням заяви позивача (вх. № 16268 від 14.07.2017 року) просить зобов'язати ГУ Держпраці у Львівській області продовжити термін дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року.

Ухвалою суду від 14 липня 2017 року провадження у справі відкрито. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою продовження дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року позивач звертався до ГУ Держпраці у Львівській області з відповідними заявами. Однак, позивачу було відмовлено у продовженні вказаного дозволу з покликанням на закінчення терміну його дії та втрату чинності нормативно правового акту, на підставі якого він був виданий. Представник позивач зазначає, що питання про продовження строку дії дозволів повинно вирішуватися на підставі нормативно правового акту, чинного на момент виникнення такого права. Тому, на переконання представника позивача при вирішенні питання про продовження строку дії дозволу повинен братися до уваги Порядок видачі дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2003 року № 1631, що діяв на момент видачі позивачу дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та передбачав процедуру продовження строку дії дозволу. З огляду на викладе, представник позивач вважає відмову у продовженні строку дії дозволу протиправною та просить суд зобов'язати відповідача продовжити термін дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що позивачу було надано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 15.10.2003 року № 1631, яка втратила чинність у зв'язку із введенням в дію Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування машин), механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107. Вищевказаний чинний Порядок № 1107 не може застосовуватися до дозволів, які видані на підставі попереднього Порядку № 1631. У зв'язку з наведеним, представник відповідача зазначив, що жодних правових підстав для продовження строку дії дозволу станом на момент звернення позивача з відповідною заявою немає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, викладених у письмових запереченнях та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ПП "Темп - 87" було надано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року.

Вказаний дозвіл надавався позивачу на 5 років, а саме до 29.09.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ГУ Держпраці у Львівській області із заявами для продовження строку дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року.

На заяви позивача, відповідачем було скеровано на адресу ПП "Темп - 87" відповіді № 5911/1/7-09 від 12.09.2016 року та № 2572/2/9-09 від 09.03.2017 року, в яких зазначалося про відсутність правових підстав для продовження строку дії дозволу.

Не погоджуючись з відмовою відповідача продовжити строк дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішення спору суд керувався наступним.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Додержання вимог щодо охорони праці під час проектування, будівництва (виготовлення) та реконструкції підприємств, об'єктів і засобів виробництва визначає ст. 21 Закону України "Про охорону праці".

Так, відповідно до ч. 3 вказаної статті роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва субєкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва субєкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Строк дії дозволу становить:

- на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - п'ять років (з подальшим його продовженням);

- на застосування машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - безстроково.

Процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання Держпраці та його територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки регулює Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 (надалі Порядок № 1107).

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається:

- роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3;

- виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

У разі коли дозвіл на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки отримано виробником або постачальником до прийняття зобов'язань щодо їх постачання, роботодавець може застосовувати зазначені машини, механізми, устаткування на підставі завіреної в установленому законодавством порядку копії дозволу, одержаної від такого виробника або постачальника.

Пунктом 7 цього ж Порядку визначено, що дозвіл видається: Держпраці на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у пунктах 1, 3-5 додатка 2;

територіальним органом Держпраці - на виконання робіт підвищеної небезпеки, крім тих, що зазначені в абзаці другому цього пункту, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

При цьому дозвіл територіальним органом видається за місцем державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримував дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року відповідно до Порядку видачі дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2003 року № 1631 (надалі Порядок № 1631).

Суд зазначає, що вказаний Порядок втратив чинність із введенням в дію Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 (надалі Порядок № 1107).

Пункт 15 Порядку № 1107 передбачає, що строк дії дозволу продовжується органом, що його видав; продовження строку дії дозволу на п'ять років на підставі заяви роботодавця та оригіналу дозволу у разі, коли під час строку дії дозволу роботодавцем не порушено його умов.

Порядком, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1107, не передбачено додаткових документів для отримання дозволу.

Однак, враховуючи те, що позивач отримував дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки відповідно до Порядку № 1631, яка втратила чинність, чинний Порядок № 1107 не можна застосовувати при вирішенні питання щодо продовження позивачу строку дії дозволу.

Аналізуючи ч. 1 ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно правового акту в часі треба розуміти так, що воно починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втрати ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, суд наголошує про принципові відмінності Порядку № 1631 (який втратив чинність) та Порядку № 1107, однією з яких, зокрема є отримання нового дозволу на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки з обов'язковим поданням висновку експертизи за Порядком № 1631 та проставлення відмітки на вже отриманому дозволі на виконання робіт підвищеної небезпеки про продовження строку дії дозволу без подання висновку експертизи згідно Порядку № 1107.

Крім того, суд звертає увагу, що перелік робіт, для виконання яких необхідне отримання дозволу є суттєво звуженим у новому Порядку № 1107 порівняно з Порядком № 1631.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та норми законодавства, суд дійшов переконання, що жодних правових підстав для продовження строку дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року немає.

Вказана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою в ухвалі від 08.07.2014 року у справі № К/800/21363/14.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд погоджується з висновками відповідача щодо відсутності правових підстав для продовження строку дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки № 321.10.46-29.22.2 від 29.09.2010 року.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ст. 94 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 серпня 2017 року.