Справа № 496/42/17
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/42/17
Провадження № 2-а/496/34/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та дій, та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області (далі - УПФУ у Біляївському районі), в якому просить скасувати рішення УПФУ у Біляївському районі від 15 серпня 2016 р. №48 про результати розгляду заяви; зобов'язати УПФУ у Біляївському районі зарахувати йому до пільгового трудового стажу роботу за період з 16.11.2006 р. по 31.05.2007 р. електрозварником ручної зварки 4 розряду у ЗАП „Севастополь-жилстрой", що дає право на пенсію за віком на пільговим умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 р. № 461; зобов'язати УПФ у Біляївському районі призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.05.2016 р.

Свої вимоги мотивує тим, що він звернувся до УПФУ у Біляївському районі із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але рішенням № 48 від 15.08.2016 року комісія при управління ПФУ у Біляївському районі Одеської області йому було відмовлено у призначенні пенсії через нібито не підтвердження пільгової роботи особливо важкими умовами за Списком № 2 на посаді електрозварювальника. При цьому, комісія при управління ПФУ у Біляївському районі Одеської області посилається на те, що відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства або організацій. Таким чином до пільгового стажу позивача не зараховано роботу з 16.11.2006 р. по 31.05.2007р. у зв'язку з відсутністю пільгових довідок. Подати уточнюючі довідки, які б підтверджували стаж позивача у період роботи з 16.11.2006 р. по 31.05.2007 р. у ЗАП „Севастополь-жилстрой" немає можливості, оскільки дане підприємство знаходиться на окупованій території у м. Севастополь. Згідно п. 3 ст. 9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим не тимчасово окупованій території України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та(або) особами на тимчасово окупованій території є недійсний і не створює правових наслідків. Позивач вважає вищевказане рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник на задоволенні адміністративного позову наполягали, з підстав викладеній в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, надіслав до суду заперечення на позов і просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у запереченні.

Представник третьої особи позов не визнав, надіслав письмові пояснення по справі і просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у поясненнях.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до УПФУ у Біляївському районі з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 48 від 15.08.2016 року комісія при управління ПФУ у Біляївському районі Одеської області позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з тим, що недостатньо стажу роботи на пільгових умовах, визначеними п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 18,19).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

За правилами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах, передбачених списками, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до вимог, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із цими списками професія електрозварника та газозварника відносилась до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (розділ ХХХІІ Загальні професії).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1: 20.07.1985 р. переведений газоелектрозварником по 3 розряду у заготовчийсварочний цех; 01.06.1988 р. встановлений 3 розряд електрозварювальника ручної заварки; 20.04.1990 р. присвоєний 4 розряд електрозварювальника ручної заварки; 06.08.1992 р. звільнений з посади, відповідно до ст. 38 КЗпП України; 16.11.2006 р. зарахований електрозварникомзварником ЗАТ ПСО „Севастополь-Жилстрой"; 31.05.2007 р. звільнений з посади, відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 8-11)

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналіз наведених норм законодавства вказує на те, що довідку, передбачену пунктом 20 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, необхідно подати лише у разі відсутності трудової книжки чи відсутності в ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

В трудовій книжці позивача відповідні записи наявні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що «держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але, «у той час, як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» Європейський суд обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23/02/2016 &142) Європейський суд приділив значну увагу аналізу цьому висновку.

Європейський суд констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного.

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд у справі «Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони(тобто, є окупованою)».

Суд вважає, що неврахування записів у трудовій книжці позивача без представлення уточнюючої довідки (в даному випадку ) з непідконтрольної території, буде порушувати конституційне право позивача на отримання пенсії.

Суд немає сумнівів в достовірності змісту трудової книжки позивача. Як вбачається зі змісту записів в трудовій книжці - періоди роботи коли позивач приймався на роботу, професія (посада), за якою позивач працював у спірні періоди, не мають розбіжностей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в трудовій книжці.

А тому суд вважає, що є підстави для скасування рішення відповідача щодо відмови у призначені позивачу пенсії на пільгових умовах.

Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, враховуючи критерії правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що Рішенням № 48 від 15.08.2016 року комісія при управління ПФУ у Біляївському районі Одеської області про відмову позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованим, тобто таким, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим, воно є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд виходить з приписів ч. 2 ст. 71 КАС України та констатує, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів законність прийняття цього рішення.

Під час розгляду справи ухвалою суду було замінено первісного відповідача Управління Пенсійного Фонду України у Біляївському районі Одеської області його правонаступником - Малиновським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі (а.с. 39)

Оскільки необхідний стаж позивача знайшов підтвердження під час розгляду справи, підтверджується належними документами, позивач відповідає критеріям п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги щодо скасування рішення відповідача та зобов'язання відповідача перерахувати позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 16 травня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до п. «б» статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", суд зазначає, що дані позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки суд, з урахуванням дискреційних повноважень органу, не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції, а тому суд вважає правомірним захистити права позивача шляхом зобов'язання відповідача перерахувати позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти вмотивоване рішення з дотриманням норм пенсійного законодавства та урахуванням наданих документів.

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 6, 8, 11, 17, 94, 99, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області від 15 серпня 2016 року № 48 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 16 травня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Трушина О.І.