Справа № 817/511/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"08" серпня 2017 р. Справа № 817/511/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника Відповідача,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного банку України про зобов'язання відповідача провести їй нарахування та виплату заробітної плати за період з 01.10.2015 по 30.04.2016 в сумі 19613,00 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.07.2016 по 06.04.2017 у розмірі 122364,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 01.03.2011 по 30.06.2016 проходила службу на різних посадах Управління Національного банку України в Рівненській області. 01.01.2016 року наказом №1400-к від 29.03.2016 їй присвоєно сьомий ранг державного службовця. З 01.05.2016 відповідно до запису у трудовій книжці, згідно вимог Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII вона втратила статус державного службовця. 30.06.2016 її звільнено з роботи за згодою сторін. Зазначила, що відповідно до ст.33 Закону України «Про держану службу» від 16.12. 1993 року №3723-ХІІ, який діяв, до набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, до складових заробітної плати державних службовців входили доплати за ранг та надбавки за вислугу років на державній службі. Разом з тим, відповідно до виписки з особового рахунку, починаючи з жовтня 2015 року відповідач виплачував їй заробітну плату у складі окладу та надбавок за особливі умови праці. В той же час, доплата за ранг державного службовця та надбавка за вислугу років на державній службі не виплачувалась. Таким чином, оскільки вона не втрачала статусу державного службовця за період з 01.10.2015 по 30.04.2016, то відповідачем в день звільнення безпідставно не була виплачена їй заробітна плата у розмірі 19613,00 грн.. Крім того, вказала, що відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України відповідач зобов'язаний виплатити позивачу її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір такого заробітку складає 122364,00 грн..

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Так суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що з 01 жовтня 2015 року правових підстав для виплати позивачу доплати за ранг та надбавки за вислугу років на державній службі не було. До того ж, позивач не надав суду доказів того, що постанова Правління Національного банку України від 10.07.2015 №456 оскаржена та є незаконною. А відтак, суд вважав, що відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо проведення розрахунку з позивачем при її звільненні.

Щодо іншої частини позовних вимог - нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.07.2016 по 06.04.2017 у розмірі 122364,00 грн., то оскільки в день звільнення ОСОБА_3 відповідачем здійснено виплату всіх належних їй сум, то у задоволені позову і у цій частині було відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог, а Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність своїх дій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що в період з 01.03.2011 року по 30.04.2016 року ОСОБА_3 працювала на різних посадах державного службовця в Управлінні Національного банку України в Рівненській області, що підтверджується копією трудової книжки (зворотній бік а.с 4, а.с.5).

01.01.2016 року наказом №1400-к від 29.03.2016 року позивачу присвоєно сьомий ранг державного службовця (а.с.85).

Відповідно до запису у трудовій книжці позивача №42 з 01.05.2016 ОСОБА_3 втрачено статус державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (а.с.5).

30.06.2016 згідно наказу №2833-к від 24.06.2016 ОСОБА_3 звільнено з роботи за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.5).

Відповідно до розрахункової відомості ОСОБА_3, як державного службовця, за вересень 2015 року до складових її заробітної плати входили доплата за ранг державного службовця та надбавка за вислугу років на державній службі (а.с.6).

Наказом від 01.10.2015 № 225-к було змінено структуру заробітної плати ОСОБА_3 та з 01.10.2015 встановлено посадовий оклад в розмірі 8800,00 грн. (а.с.72), а наказом від 01.10.2015 №302-к встановлено надбавку за особливі умови та інтенсивність праці у розмірі 880 грн. (а.с.64). Про зміну структури заробітної плати, а саме встановлення посадового окладу у розмірі 8800,00 грн. на місяць та надбавки за особливі умови та інтенсивність праці у розмірі 880 грн. позивач ознайомлена 29.12. 2015 року, про що свідчить її особистий підпис (а.с.65).

Відповідно до долучених до справи копій особових рахунків, починаючи з жовтня 2015 року відповідач виплачував заробітну плату позивачу у вигляді посадового окладу, надбавки за особливі умови та інтенсивність праці у розмірі 10% від посадового окладу та преміювання (а.с.6-7), то б то з урахуванням зміни структури та розміру її оплати праці.

Не погоджуючись із здійсненими нарахуваннями та розміром виплаченої заробітної плати за період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЗУ "Про державну службу") визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Статтею 33 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року передбачалося, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Разом з тим, згідно із ст.2 Закону України "Про Національний банк України" №679-XIV від 20.05.1999 року (далі - ЗУ "Про Національний банк України"), Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п.п.3,4,10 ст.15 ЗУ "Про Національний банк України", Правління Національного банку: визначає організаційні основи та структуру Національного банку, затверджує положення про структурні підрозділи (крім положення про підрозділ внутрішнього аудиту) та установи Національного банку, статути його підприємств, порядок призначення керівників підрозділів (крім керівника підрозділу внутрішнього аудиту), підприємств та установ, визначає перелік функцій щодо управління діяльністю власного корпоративного недержавного пенсійного фонду, а також порядок здійснення таких функцій здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та не віднесені до повноважень Голови Національного банку та Ради Національного банку; затверджує штатний розпис Національного банку та форми оплати праці; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та не віднесені до повноважень Голови Національного банку та Ради Національного банку.

Частиною 4 ст. 64 ЗУ "Про Національний банк України" передбачено, що службовці Національного банку є державними службовцями, і до них застосовуються норми Закону України "Про державну службу" , якщо цей Закон не встановлює іншого.

Питання функціонування державної служби у Національному банку та класифікації посад вирішує Правління Національного банку відповідно до законодавства України.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розбудови інституційної спроможності Національного банку України" №541-VIII від 18.06.2015 року, викладено в новій редакції ч.8 ст.64 ЗУ "Про Національний банк України", де зазначено, що структура та розмір оплати праці службовців Національного банку визначаються Правлінням Національного банку відповідно до законодавства про оплату праці.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Закон України "Про державну службу" визначає загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах, однак Закон України "Про Національний банк України" є спеціальним законом, який визначає діяльність, статус, структуру та розмір оплати праці державних службовців Національного банку України. За загальновідомим принципом при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом рівної юридичної сили перевага надається спеціальному нормативно-правовому акту. Тому у даних правовідносинах суд застосував норми Закону України "Про Національний банк України", який є спеціальним законом, яким, законодавець уповноважив Національний банк України визначати умови оплати праці та порядок установлення складових і розмірів заробітної плати державних службовців, які перебувають з ним у трудових відносинах.

Так, на виконання ст.ст.15,64 ЗУ "Про Національний банк України" та з метою побудови ефективної системи мотивації персоналу, підвищення якості управління персоналом, усунення диспропорцій в оплаті праці працівників Національного банку постановою Правління Національного банку України від 10.07.2015 №456, яка набрала чинності з 01.10.2015, затверджено Положення про оплату праці (заробітну плату) працівників Національного банку України (далі - Положення) (а.с.74-81).

Пунктом 2 Положення визначено умови оплати праці (заробітної плати) працівників, які перебувають у трудових відносинах із Національним банком України, та порядок установлення їм складових та розмірів заробітної плати.

Відповідно до п.10 Положення оплата праці працівників Національного банку складається з основної і додаткової заробітної плати та інших виплат.

Згідно пунктів 11 та 12 Положення основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків). Для працівників Національного банку встановлюється у вигляді посадових окладів. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та особливі умови праці. Вона включає премії, надбавки, доплати, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені законодавством України.

Тобто, відповідно до ч.8 ст.64 ЗУ "Про Національний банк України" та Положення відповідачем правомірно змінено структуру оплати праці позивача та встановлено її у формі:

- основна заробітна плата - посадовий оклад;

- додаткова заробітна плата - надбавка за особливі умови роботи та інтенсивність праці, преміювання.

Як встановлено судом, відповідно до вимог Положення наказом Управління НБУ в Рівненській області від 01.10.2015 №225-к позивачу з 1 жовтня 2015 року встановлено посадовий оклад в розмірі 8800 грн.. Згідно з наказом від 18.12.2015 №7501-к - встановлено з 01.01.2016 до 31.03.2016 надбавку за особливі умови та інтенсивність праці у розмipi 880 грн.. ОСОБА_3 ознайомлена з вказаними наказами у встановленому порядку, про що свідчить її особистий підпис на документах.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов вірного висновку, що з 01 жовтня 2015 року правових підстав для виплати позивачу доплати за ранг та надбавки за вислугу років на державній службі не було. Позивачем не надано суду доказів, що постанова Правління Національного банку України від 10.07.2015 №456 оскаржена та є незаконною, а відтак, суд правомірно вважав, що відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо виплати при звільненні позивача всіх сум, що їй належали.

Оскільки у ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем в день звільнення ОСОБА_3 було здійснено виплату всіх належних їй сум, то у задоволені іншої частини позову - нарахуванні та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.07.2016 по 06.04.2017 у розмірі 122364,00 грн., правомірно відмовлено.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "08" серпня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33001

3- відповідачу/відповідачам: Національний банк України вул.Інститутська, 9,м.Київ,01601

4- представнику відповідача - ОСОБА_4, АДРЕСА_3

5 - представнику позивача - ОСОБА_5, 33027, АДРЕСА_2

- ,