Справа № 822/361/17
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 серпня 2017 року м. Київ К/800/26721/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому визнати просив протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви; зобов'язати Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок № 850). В обґрунтування позову зазначав, що після звільнення зі служби в поліції йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у зв'язку з чим позивач подав заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги, проте у такій виплаті йому відмовлено. Вважаючи дії відповідачів неправомірними, просив суд задовольнити позов.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ Україна у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви висновку щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви. Зобов'язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України необхідні документи для призначення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо не розгляду у п'ятнадцятиденний строк заяви (рапорту) ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги та зобов'язано Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, норм КАС України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про міліцію», Порядку № 850 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4). Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовано порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Судами встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області від 12 лютого 2016 року №16 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини прешої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

04 березня 2016 року позивачу встановлено IIІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби, у зв'язку з чим він звернувся до відповідачів із заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності із втратою працездатності 50%, пов'язаної з проходженням служби в ОВС.

Листом від 13 грудня 2016 року №29/з-209 Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1, що відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07 листопада 2015 року, передбачено що така допомога призначається поліцейському у разі отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин і призначення ж цієї допомоги працівникам міліції за нормами Закону України «Про міліцію» та Порядку №850, не відноситься до компетенції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

У листі від 14 грудня 2016 року №29/з-217 голова Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в Хмельницькій області зазначив, що позивача звільнено зі служби в міліції у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в поліцію, а тому на момент звільнення він втратив право на грошову допомогу як працівник міліції.

Частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, визначені Порядком № 850, відповідно до пункту 3 якого грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Поряд з цим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII), яким визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Підстави призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, визначено статтями 97-101 Закону №580-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з частиною другою статті 97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону №580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

За правилами пункту 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 встановлено IIІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби протягом шести місяців після звільнення його з Національній поліції, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №4).

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом (пункт 5 розділу ІІІ Порядку № 4).

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2 (пункт 1 розділу IV Порядку № 4).

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Отже, для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги та прийняття рішення щодо призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку №4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Враховуючи те, що останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, до якого він звернувся з питанням виплати йому одноразової грошової допомоги з відповідною заявою (рапортом), апеляційний суд дійшов висновку, що саме Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області має вирішити питання щодо виплати ОСОБА_1 спірної допомоги.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області щодо повернення заяви позивача та зобов'язав відповідача розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 щодо призначення йому виплати одноразової грошової допомоги.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення, а викладені в ній доводи перевірені судом апеляційної інстанції і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук