Справа № 803/553/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/8636/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Сапіга В. П., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі № 803/553/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області подало апеляційну скаргу.

Однак вказана апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до неї не додано документа про сплату судового збору.

В апеляційній скарзі апелянт просить прийняти її до провадження без сплати судового збору, тобто фактично заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовує тим, що в ГУ ДФС У Волинській області відсутні кошти на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги, оскільки такі видатки не передбачені у її кошторисі, відповідні пропозиції щодо необхідності у додаткових призначеннях були надані інспекцією вищестоящому органу фіскальної служби, однак на час подання скарги кошти не виділені.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Аналогічне положення закріплено у ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

З даної норми вбачається, що суд має право відстрочити, розстрочити, звільнити від сплати судового збору.

Однак, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання, оскільки обмежене фінансування бюджетної установи яка діє як суб'єкт владних повноважень не може бути підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору, встановленого законом.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 05.02.2016 року.

Водночас, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" в чинній редакції Державна фіскальна служба позбавлена пільг щодо сплати судового збору.

Крім того, звільнення окремих суб'єктів владних повноважень від сплати судового збору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про судовий збір" згідно із Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року, не відповідає п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України, згідно з яким основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що відображено також у п. 3 ч. 1 ст. 7 КАС України, оскільки таке звільнення може розцінюватися, як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими. Саме з цим законодавець пов'язує закріплення на законодавчому рівні обов'язку сплати судового збору для суб'єктів владних повноважень та виключення їх з переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Отже, для забезпечення рівності учасників судового та процесу, а також на підставі того, що викладені в клопотанні доводи не підтверджуються жодними доказами та не свідчать про неможливість сплати обов'язкового платежу, суд відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Також слід звернути увагу на те, що будь-яке звільнення органів державної влади від сплати судового збору матиме наслідком зменшення рівня фінансування судів. Адже відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір» кошти судового збору, який сплачується до спеціального фонду Державного бюджету України, спрямовуються на забезпечення здійснення правосуддя, зміцнення матеріально-технічної бази судів, включаючи створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної системи, веб-порталу судової влади, комп'ютерних локальних мереж, сучасних систем фіксування судового процесу, придбання та обслуговування комп'ютерної і копіювально-розмножувальної техніки, впровадження електронного цифрового підпису. У той же час подані до проекту документи не містять пропозицій щодо компенсації зазначених втрат органів судової влади.

Адже не можна фінансові проблеми одних органів державної влади вирішувати за рахунок інших органів державної влади, зокрема органів судової влади, які також фінансуються з Державного бюджету України.

Судом також враховується, що як зазначив Європейський суд з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», що вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції

Враховуючи вищенаведене, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2017 року становить 1600 грн.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 1760 грн 00 коп.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунений шляхом надіслання до Львівського апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1760 грн 00 коп. за наступними реквізитами «Отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області; МФО - 825014; рахунок отримувача - 1004; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - 101; судовий збір, код суду 34668371».

За таких обставин, відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення вказаного недоліку.

Також, слід роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліку апеляційної скарги у встановлений строк, відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України така буде їй повернута.

Керуючись статтями 108, 187, 189, 192 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Волинській області у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі № 803/553/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про часткове скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без руху.

Встановити особі, яка подала апеляційну скаргу, строк тривалістю 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особі, яка подала апеляційну скаргу, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СуддяВ. П. Сапіга