Справа № 388/746/17
Суддя: Баранський Д. М.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/746/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., розглянув у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, посилаючись на те, що з 2011 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

3 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу».

3 липня 2017 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» посилаючись на відсутність необхідного трудового стажу, а саме з тих підстав, що стаж державного службовця становить 9 років 6 місяців 27 днів, а необхідно мати не менше 20 років такого стажу. Позивачці відмовлено у зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця період роботи у Державній податковій інспекції з 8 червня 1990 року по 22 квітня 2002 року.

Позивачка вважає дії відповідача неправомірними, оскільки пенсійне забезпечення державних службовців регулюється ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

З 1 травня 2016 року набрав чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII.

Згідно пунктів 10-12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону від 16 грудня 1993 року N 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

ОСОБА_1 зазначає, що підставами для призначення пенсії згідно ст. 37 Закону від 16 грудня 1993 року N 3723-XII є досягнення встановленого віку та наявність не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З копії трудової книжки позивачки видно, що працювала у Державній податковій інспекції з 8 червня 1990 року по 22 квітня 2002 року.

Частиною 18 ст. 37 Закону від 16 грудня 1993 року N 3723-XII передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, період роботи у Державній податковій інспекції з 8 червня 1990 року по 22 квітня 2002 року зараховується до стажу державної служби, у зв'язку із чим відмова відповідача у визначенні та призначенні пенсії державного службовця є неправомірною.

Відповідач Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області надіслало до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначає, що своїм рішенням від 3 липня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

З 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців згідно ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закон України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком згідно ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

За змістом ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII на призначення пенсії можуть розраховувати, зокрема особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII (1 травня 2016 року) мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Основним критерієм, що визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Оскільки посадовим особам контролюючих органів згідно із ст. 343.1. ПК України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII, а тому відсутні підстави призначати позивачці пенсію за Законом України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом установлено, що 30 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення (перерахунок) пенсії, а саме призначення іншого виду пенсії - за віком згідно Закону України «Про державну службу» (а. с. 10).

Рішенням Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області від 3 липня 2017 року № 165/03-30 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» з тих підстав, що працювала з 5 липня 1978 року по 24 вересня 1987 року у Долинському районному фінансовому відділі Кіровоградської області на посаді старшого економіста, старшого ревізора - інспектора, що складає 9 років 2 місяці 20 днів (ця посада віднесена до відповідної категорії посад державної служби). З 1 лютого 1990 року по 7 червня 1990 року позивачка працювала у Долинському районному фінансовому відділі Кіровоградської області на посаді заступника начальника - начальника інспекції державних доходів, що складає 4 місяці та 7 днів (ця посада віднесена до відповідної категорії посад державної служби). З 8 червня 1990 року по 22 квітня 2002 року працювала у Державній податковій інспекції на посаді начальника, голови державної податкової адміністрації, що складає 11 років 10 місяців 15 днів стажу, однак ця посада не належить до посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а тому відсутні підстави для призначення пенсії.

З трудової книжки ОСОБА_1 видно, що 8 червня 1990 року призначена на посаду начальника Державної податкової інспекції Міністерства фінансів УРСР по Долинському районі. 26 листопада 1996 року у зв'язку із ліквідацією Державної податкової інспекції і утворення державної податкової адміністрації переведена на посаду виконуючого обов'язки начальника державної податкової адміністрації в Долинському районі. 6 грудня 1996 року призначена головою державної податкової адміністрації в Долинському районі.

На керівних посадах у Державній податковій адміністрації ОСОБА_1 працювала до 22 квітня 2002 року, а саме цього дня була звільнена з посади заступника начальника - начальника відділу стягнень податкової заборгованості Долинської міжрайонної Державної податкової інспекції за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

30 жовтня 1992 року ОСОБА_1 присвоєно звання - Радник податкової служби другого рангу.

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 у Долинському районному фінансовому відділі Кіровоградської області, що відповідачем зараховано до посад державної служби та у Державній податковій інспекції (адміністрації) становить 21 рік 5 місяців та 12 днів.

Пунктами 10-12 Закону України Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За змістом ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, а відтак досягла встановленого пенсійного віку.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Відповідно до ст. 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон Українивід 4 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 509-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом чч. 2, 3 цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженогоуказом Президента України від 13 липня 2000 року N 886/2000 (чинного на час припинення позивачкою служби), Державна податкова адміністрація України (далі - ДПА України) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом. ДПА України забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами ч. 1 ст. 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (чч. 5, 6 ст. 15 цього Закону).

Зазначеною ст. Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодообмежень, пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

У червні 1994 року відповідно до ст. 17 Закону № 3723-ХІІ ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця.

Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема ст. 37.

Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року N 229), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Отже, вищезазначені положення, а також ч. 18 ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII (доповнено згідно із Законом України від 4 липня 2013 року N 404-VII) дають підстави стверджувати, що період роботи ОСОБА_1 з 8 червня 1990 року по 22 квітня 2002 року на керівних посадах у податкових органах, а також на посадах у спеціальному званні- радник податкової служби ІІ рангу зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Згідно вищезазначеного, цей позов ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пунктами 10-12 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII, статтями 9, 70, 71, 94, 158, 161-163, 183-2, 186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Визнати неправомірними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Зобов'язати Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити з 3 липня 2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 640 (шістсот сорок) грн понесених судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д. М. Баранський