Справа № 132/339/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/339/17

Головуючий у 1-й інстанції: Павленко І.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання неправомірними дій щодо відмови виплати пенсії і вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області (далі ГУ ПФУ у Вінницької області) про визнання неправомірними дій щодо відмови виплати пенсії і вчинення певних дій.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову про відмову з задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляцйну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач і судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 з липня 2010 року перебуває на обліку в ГУПФУ у Вінницькій області де йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 27 листопада 2015 року позивача обрано головою Калинівської районної ради, про що він надав відповідачу інформаційну довідку.

З 27 листопада 2015 року Управлінням припинено виплату пенсії ОСОБА_3, на тій підставі, що відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції законів №213 від 02.03.2015 та №911 від 24.12.2015) тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування ( крім інвалідам І та II групи, інвалідам війни III групи та учасникам бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», далі-особи, на яких не поширюються особливий порядок виплати пенсій) у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства України не виплачуються.

18.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області з заявою про поновлення виплати пенсії. Однак, 30.01.2017 року отримав лист за №58/П-12, в якому зазначено, що виплату пенсії йому припинено з 27.11.2015 року на підставі статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування (в редакції законів №213 від 02.03.2015 року та №911 від 24.12.2015 року. Сума надміру виплаченої пенсії за період з 27.11.2015 року по 30.11.2016 року становить 100504,64 грн.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виплата пенсії, призначеної позивачу довічно відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 цього Закону підстав для її невиплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 54 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) пенсії, призначені відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) без будь-яких додаткових умов.

Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон №213-VІІІ) до статті 54 Закону № 2262-XII внесено наступні зміни "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України від 7 червня 2001 року №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-ІІІ), Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року №1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 з липня 2010 року перебуває на обліку в ГУПФУ у Вінницькій області, де йому призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

27.11.2015 року відповідно до рішення №1 першої сесії 7 скликання від 27 листопада 2015 року Калинівської районної ради «Про обрання голови районної ради» позивача обрано головою Калинівської районної ради.

Законом України від 07.06.2001 року № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено порядок призначення пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до статті 21 вказаного Закону, пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування, які мають стаж роботи в органах місцевого самоврядування та/або держслужби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про держслужбу.

Таким чином, станом на 01 квітня 2015 року посада голови районної ради, дійсно передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, з вказаної дати виплата пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування, з числа пенсіонерів, яким була призначена пенсія відповідно до Закону № 2262-XII, органами пенсійного фонду правомірно припинялась.

Разом з тим відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VІІІ, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VІІІ щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 2262-XII.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 року № 333/6710/15-а.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначено, зокрема, згідно з Законом № 2262-XII, підлягають відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 цього Закону підстав для її невиплати.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5