Справа № 826/18323/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 серпня 2017 року № 826/18323/16

Окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Федорчука А.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Директора Регуляторно-правового департаменту Державної фіскальної служби України Шашенкова Ярослава Олеговича про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1, (далі - Позивач, ОСОБА_1) з позовною заявою до Директора Регуляторно-правовового департаменту Державної фіскальної служби України Шашенкова Ярослава Олеговича (далі - Відповідач) про визнання протиправними дій щодо відкликання зауважень до наказу №1345-О від 13.04.16 р. «Про припинення державної служби ОСОБА_1.» за №910/99-99/10-03-02-18 від 12.04.2016 р. «Про розгляд проекту наказу».

Обґрунтовуючи позовну вимогу позивач вказав на порушення своїх прав, оскільки відкликання зауважень до проекту наказу «Про припинення державної служби ОСОБА_1.» порушують, на думку останнього, його права та законні інтереси. Крім того, на думку позивача, у Відповідача відсутні повноваження щодо відкликання раніше наданих зауважень до розпорядчих документів.

В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, не прибув, надав письмові заперечення на позовну заяву. У письмових запереченнях вказав, що не є суб'єктом владних повноважень у розумінні Закону, а лист про відкликання зауважень є по суті службовим документом і жодним чином не порушує права Позивача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, Відповідач звернув увагу, що в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває на розгляді справа №826/6677/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про скасування наказу №1345-О від 13.04.2016 р. та поновлення на роботі. В межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження Київський апеляційний адміністративний суд, задовольняючи апеляційну скаргу ДФС України, встановив, що вказаний лист ніяким чином не впливає на висновок суду щодо правомірності (чи неправомірності) наказу від №1345-О 13.04.2016 р., який є предметом пов'язаного адміністративного спору.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2016 року Державною фіскальною службою України було прийнято Наказ № 1345-О «Про припинення державної служби ОСОБА_1» за порушення вимог, передбачених ст.ст. 16,16-1 Закону України «Про державну службу», на підставі ст. 30 зазначеного Закону припинено державну службу ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві та звільнено його з посади.

12 квітня 2016 року Регуляторно-правовим департаментом Державної фіскальної служби України було проведено перевірку на відповідність законодавству проект Наказу № 1345-0 «Про припинення державної служби ОСОБА_1» та видано зауваження за № 910/99-99-10-03-02-18 від 12.04.2016 року «Про розгляд проекту наказу»

15.11.2016 року Директором Регуляторно-правового департаменту Державної фіскальної служби України Шашенковим Ярославом Олеговичем було відкликано зауваження до Наказу за № 910/99-99-10-03-02-18 від 12.04.2016 року «Про розгляд проекту наказу», що підтверджується Листом від 15.11.2016 року вих. № 3949/99-99-10-01.

Вважаючи, дії Відповідача щодо відкликання зауважень до Наказу за № 910/99-99-10-03-02-18 від 12.04.2016 року «Про розгляд проекту наказу» є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судовій перевірці підлягають не всі рішення, дії (або) бездіяльність державних органів. Вирішення цього питання знаходиться у площині поняття "право на звернення до адміністративного суду з позовом". Таке право є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В загальному вигляді право на адміністративний позов можна визначити як наявність передбачених нормами процесуального та матеріального закону фактів. Особа, яка має на це право, може вимагати від конкретного суду винесення рішення про захист порушеного права, а суд зобов'язаний винести відповідне рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ч. 8 ст. 3 вказаного кодексу позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6 вказаного кодексу вбачається, що викладений у них принцип адміністративного судочинства полягає у захисті права, свободи або інтересу від порушення, що відбулося, тобто в наявності матеріально-правового інтересу позивача щодо оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Справа в адміністративному суді може бути порушена лише за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (ст. 2, п. 1 ч. 1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, позивач, звертаючись з адміністративним позовом, на власний розсуд, тобто суб'єктивно, визначає, що його права порушені рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте такі рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов'язаний надати такий захист, адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ними при здійсненні владних управлінських функцій, цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушені або порушуються права чи свободи позивача.

У даній справі судом встановлено, що позивач оскаржує дії Відповідача в частині відкликання службовою запискою зауважень до проекту наказу ДФС №1345-О 13.04.2016 р. «Про припинення державної служби», проте, рішення яке в розумінні Закону породжує, змінює або припиняє права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин для Позивача, є саме наказ ДФС №1345-О 13.04.2016 р. «Про припинення державної служби», отже судом не вбачається підстав для задоволення адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді А.Б. Федорчук

В.І. Келеберда