Справа № 820/1630/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 р.Справа № 820/1630/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Байдацького Д.О.

представника відповідача Крат Ю.М.

представника третьої особи Полухіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " Українська ветеринарна компанія" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017р. по справі № 820/1630/17

за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Українська ветеринарна компанія" третя особа Державна екологічна інспекція у Харківській області

про застосування заходу державного реагування у виді анулювання дозволу на спеціальне водокористування,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року адміністративний позов Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації - задоволено.

Анульовано дозвіл на спеціальне водокористування підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" від 03.10.2016 року Укр.№03.01-10-984 А/Хар.

Відповідач не погодився з судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме приписів ч.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», невідповідність висновків суду обставинам справи щодо зазначення позивачем у заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що подаються до неї, недостовірної інформації, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також під час розгляду справи відповідач подав клопотання щодо залишення позовної заяви без розгляду через порушення позивачем приписів ч.ч.1 та 2 ст.99 КАС України щодо строку звернення до суду з позовом, в порядку п.5 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Позивач та третя особа в своїх заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також представники позивача та третьої особи надали пояснення,в яких зазначили про дотримання строку звернення до суду з позовом.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів зробила висновок про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що до позивача надійшло подання Держекоінспекції від 03.03.2017 №845/01-24/02-09 про анулювання документа дозвільного характеру - дозволу на спеціальне водокористування ТОВ "УВК", яке обумовлене тим, що у період з 09 по 29 листопада 2016 року Держекоінспекцією здійснено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "УВК".

За результатами перевірки Держекоінспекцією складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №664/01-04/02-09.

Також судом встановлено, що на підставі позитивних висновків Державного агентства водних ресурсів України від 21.09.16 року № 6293/ХР/30-16 та Державної служби геології та надр України від 01.09.2016 № 13245/13/10-16, ТОВ "УВК" отримало дозвіл на спеціальне водокористування від 03.10.2016 Укр.№03.01-10-984 А/Хар.

Згідно Акту перевірки підприємством допущено надання недостовірних відомостей в клопотанні до Департаменту при отриманні дозволу на спеціальне водокористування, а саме в клопотанні ТОВ "УВК" зазначено фактичне водоспоживання за попередній рік у обсязі 1,75 тис. куб.м/рік, що відображено у п.13 висновку щодо можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування Державного агентства водних ресурсів України від 21.09.2016 №6293/ХР/30-16 та клопотанні яке було подано разом із заявою на отримання документа дозвільного характеру.

Відомості, викладені в клопотанні підприємства не відповідають дійсності та спростовується наступними документами: 1) довідкою від 18.11.2016 року №3/18 за підписом керівника ТОВ "УВК" у відповідності до якої з 22.04.2013 року, згідно наказу підприємства від 22.04.2013 року №11, свердловина підприємства була законсервована, розконсервація відбулась 03.06.2016 року; 2) листом Харківської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області від 25.11.2016 №9653/10/20-23-12-03-08, згідно з яким з 01.01.2013 по 03.06.2016 року забір підземних вод підприємством не здійснювався; 3) інформацією з журналу обліку водоспоживання (водовідведення) водовимірювальними приладами та обладнанням за типовою формою ПОД-11.

Недостовірність поданих підприємством даних зазначена у п.12 клопотанні про погодження умов і отримання дозволу на спеціальне водокористування для діючих промислових, комунальних, транспортних та інших несільськогосподарських підприємств, зокрема розмір фактичного водоспоживання.

У пункті 12 клопотанні (Характеристика водоспоживання) підприємство вказує розмір фактичного водоспоживання. Ця цифра зазвичай вказується як фактичне водоспоживання за попередній період (наприклад останній рік). Відповідно до п.7 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до листа ТОВ "УВК" №1/10 від 10 лютого 2017 року підприємство здійснює облік води за допомогою водолічильника та ведеться встановлений чинним законодавством України журнал обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнанням №ПОД-11.

В п.12 клопотання, яке підприємство подало разом із заявою від 27.09.2016 на отримання дозволу на спеціальне водокористування зазначено, що розмір фактичного водоспоживання становить 1,75 тис.м3/рік. Це також відображено у п.13 висновку державного агентства водних ресурсів України від 21.09.2016 №6293/ХР/30-16.

Також суд встановив, що згідно довідки ТОВ "УВК" від 18 листопада 2016 року №3/18 свердловина яка розташована на території підприємства була законсервована з 22.04.2013 по 02.06.2016 року, про що також не було повідомлено Департамент при проходженні процедури отримання документа дозвільного характеру.

Однак, фактично відповідач не здійснював водоспоживання починаючи з 22.04.2013 року по ІІ квартал 2016 року, що підтверджується листом Харківської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Харківській області від 25.11.2016 №9653/10/20-23-12-03-08.При цьому, за результатами планової перевірки Держекоінспекцією було встановлено здійснення самовільного забору 876,0 куб.м підземних вод із свердловини ТОВ "УВК" за період з 03.06.2016 по 02.10.2016 року, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ТОВ "УВК" №3/18 від 18.11.2016 року, судом встановлено, що свердловина, розташована на території підприємства, була розконсервована з 03.06.2016 року згідно з наказом №20П від 01.10.2016 року, тобто наказ було видано після фактичного початку водоспоживання.

Таким чином, останнім фактичним водоспоживанням підприємства ТОВ "УВК" був самовільний забір води у період з 03.06.2016 по 02.10.2016. Однак підприємство у клопотанні зазначило інший, необґрунтований розмір останнього фактичного водоспоживання, інформація стосовно якого спростовується вищезазначеними доказами. У документах які були подані Департаменту містяться ознаки недостовірності стосовно стану свердловини, на яку отримувався дозвіл, оскільки згідно даних фактичного водоспоживання за останній період свердловина була діючою.

В процесі перевірки Держекоінспецією встановлені факти подання підприємством ТОВ "УВК" недостовірних відомостей у заяві та документах, які додаються до неї, для отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Крім того, суд встановив, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №02-26/422 від 12 грудня 2016 року ОСОБА_5, працюючи на посаді головного інженера ТОВ "Українська ветеринарна компанія", вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", ст. ст. 44, 49 Водного Кодексу України, ст. 17 Закону України "Про відходи" тим, що будучи відповідальною посадовою особою, згідно наказу по підприємству від 02.01.2016 року № 2-П, допустив здійснення викидів забруднюючу речовину в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за відсутності дозволу на викиди, а саме: від твердопаливних котлів Vitoligno 100-S VL1A та Caltherm CT 115 XF, введених в експлуатацію в 2016 році та дихальних клапанів без відповідного дозволу на викиди; допустив самовільне водокористування з підземного джерела - артсвердловини, а саме забір підземних вод за відсутності дозволу на спец водокористування до 02.10.2016 року, допустив порушення правил ведення первинного обліку відходив, а саме не ведеться за встановленою формою, допустив змішування відходів.

Вказана постанова була оскаржена до суду та постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.04.2017 року по справі №645/64/17 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень дата набрання законної сили 04.05.2017 року) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державної екологічної інспекції України Державної екологічної інспекції у Харківської області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" про скасування про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було відмовлено.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що розмір фактичного водоспоживання 1,75 тис.м3/рік, зазначений відповідачем у п.12 «Характеристика водоспоживання» у клопотанні про погодження умов і отримання дозволу на спеціальне водокористування для діючих промислових, комунальних, транспортних та інших несільськогосподарських підприємств, не є обґрунтованим відповідачем та не підтверджується жодними розрахунками, а отже зазначена інформація є недостовірною, що є підставою для застосування заходу реагування у вигляді анулювання документа дозвільного характеру, відповідно до приписів п.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції застосувавши до відповідача захід реагування у вигляді анулювання дозволу на спеціальне водокористування, порушив приписи ст.ст.99, 100 КАС України, виходячи з наступного.

З позовної заяви, колегією суддів встановлено, що вона подана в порядку п.5 ч.1 ст.183-2 КАС України, а саме з вимогою застосувати до відповідача заходу реагування у вигляді анулювання дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншіми законами.

Такий строк, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

За приписами цієї ж норми для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183--2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до матеріалів справи, позивач отримав від третьої особи подання про анулювання дозволу на спеціальне водокористування відповідача 03.03.2017 року (а.с.11).

Адміністративний позов до суду було подано 19.04.2017 року (а.с.5-8), тобто с пропуском строку, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Представник позивача в обґрунтування доводів дотримання строку звернення до суду з позовом зазначив, що підстави для звернення до суду з позовом виникли не з дня внесення подання третьою особою про анулювання відповідачу спеціального дозволу на водокористування, а 10.04.2017 року після прийняття остаточного рішення членами робочої групи, щодо встановлення факту подання недостовірних відомостей відповідачем на час отримання документу дозвільного характеру.

На підтвердження зазначених обставин позивачем було надано протоколи засідання робочої групи з питань встановлення факту подання недостовірних відомостей суб'єктами господарської діяльності від 06.03.2017 року, 13.03.2017 року, 22.03.2017 року та 05.04.2017 року.

Дослідивши зазначені протоколи, колегія суддів, встановила, що їх зміст не містить посилання на будь-які заходи, що вчинялися позивачем з метою перевірки, відомостей наведених у поданні третьої особи про анулювання спеціального дозволу на водокористування.

В судовому засідання представник позивача також не навів, які конкретно дії вчинялися робочою групою щодо перевірки викладених у поданні відомостей, та які саме відомостей перевірялися.

Натомість, колегія суддів з матеріалів справи встановила, що третьою особою до подання про анулювання дозволу відповідача на водокористування було додано копію Акту №664/01-04/02-09 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами, в якому встановлено допущення відповідачем надання недостовірної інформації в клопотанні Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації та Державного агентства водних ресурсів України на підставі якого підприємством отримано дозвіл на спеціальне водокористування від 03.10.2016 року, Укр.№03.01-10-984 А/Хар., а саме, зазначено фактичне водоспоживання за попередній рік у обсязі 1,75 тис куб.м/рік, що не відповідає дійсності та підтверджується довідкою самого підприємства від 18.11.2016 року (а.с.12-18).

Також до подання третьою особою надано зазначену довідку підприємства-відповідача від 18.11.2016 року, в якій повідомлено, що свердловина була законсервована з 22.04.2013 року по 02.06.2016 року.

Дослідивши зміст позовної заяви, колегія суддів встановила, що підставою для звернення до суду з позовом стали обставини, викладені в поданні третьої особи від 03.03.2017 року та Акті №664/01-04/02-09 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами. Будь-яких інших обставин позовна заява не містить.

Таким чином, враховуючи, що підставою для звернення до суду з позовною заявою про застосування до відповідача заходу реагування у вигляді анулювання дозволу на спеціальне водокористування стали відомості та докази, що було надано позивачу третьою особою 03.03.2017 року, вчинення будь-яких дій з метою перевірки наданої інформації та доказів позивачем не доведено, колегія суддів вважає, що строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом має обраховуватись з 03.03.2017 року.

Враховуючи, що позов подано до суду 19.04.2017 року позивачем пропущено, встановлений ст.2 ст.99 КАС України строк для звернення до суду з адміністративний позовом, підстави для його поновлення відсутні, оскільки не доведені позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За змістом п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Виходячи з наведеного, приписів ч.ч. 1 та 2 ст.99, ч.1 ст.100, п.5 ч.1 ст.183-2 та п.9 ч.1 ст.155 КАС України, колегія суддів, вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував всі обставини справи та наведені приписи КАС України, а тому колегія суддів скасовує постанову суду першої інстанції та приймає ухвалу, якою позовну заяву Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації залишає без розгляду, з підстав пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись ч.ч. 1 та 2 ст.99, ч.1 ст.100, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.5 ч.1 ст.183-2 та п.9 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія" задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року по справі №820/1630/17 скасувати.

Прийняти ухвалу, якою позов Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ветеринарна компанія", третя особа Державна екологічна інспекція у Харківській області залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.

Повний текст ухвали виготовлений 14.08.2017 р.