Справа № 500/2516/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 500/2516/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Присакар О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі - Пенсійний фонд), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії;

- зобов'язати з 01 січня 2016 року здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області № 130 від 30 січня 2017 року, без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позову зазначено про обов'язок пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (2001 рік).

Окрім того, на думку позивача, застосування суб'єктом владних повноважень при вирішенні спірних питань нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не відповідає принципам верховенства права та є звуженням змісту й обсягу існуючих прав.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2017 року адміністративний позов в частині періоду позовних вимог з 01 січня 2016 року по 03 грудня 2016 року залишено без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2017 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Пенсійного фонду щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років.

Визнав протиправним та скасував рішення Пенсійного фонду № 18 від 17 лютого 2017 року.

Зобов'язав Пенсійний фонд здійснити з 04 грудня 2016 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Одеської області № 130 від 30 січня 2017 року в розмірі 90% місячного заробітку в зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року № 358/95 -ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111, що діяла станом на час призначення пенсії), постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та її виплату в розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволені позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте в порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 02 жовтня 2001 року позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Пенсія позивачу була призначена в порядку та на умовах, передбачених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, який діяв на момент її призначення.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників, 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, виходячи з місячного заробітку за відповідною посадою, з якої він вийшов на пенсію.

До даної заяви позивачем було надано довідку прокуратури Одеської області №130 від 30 січня 2017 року про розмір заробітної плати заступника прокурора, станом на 15 грудня 2015 року (а.с.6).

17 лютого 2017 року Пенсійний фонд прийняв рішення №18 «Про відмову у перерахунку пенсії» (а.с.8).

Мотиви даної відмови полягали в тому, що умови та порядок перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, визначаються Кабінетом Міністрів України, відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набрав законної сили 15 липня 2015 року.

Оскільки, на думку пенсійного органу, на теперішній час відсутній будь-який нормативно-правовий акт, який регулює дане питання, провести перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників - неможливо.

Суд першої інстанції визнаючи право позивача на перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників, погодився з його доводами та зазначив, що оскільки пенсія позивачу була призначена до набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, то при здійсненні її перерахунку, застосуванню підлягає ст. 50-1, в редакції Закону України «Про прокуратуру», чинної на час призначення пенсії.

Обґрунтовуючи зазначений висновок, суд першої інстанції посилався на те, що зміст та обсяг соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень даного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення:

- Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останній діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та на законних підставах відмовив у перерахунку пенсії позивачу.

Під час вирішення даного спору судом апеляційної інстанції також була врахована й правова позиція Європейського суду з прав людини, яка викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що на теперішній час, на законодавчому рівні не передбачена процедура перерахунку пенсії за підставою підвищення місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Посилання суду першої інстанції на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод є безпідставним, оскільки відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії, яку позивач отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Доводи позивача, з якими фактично погодився суд першої інстанції, щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніше призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки право на призначення пенсії та право на перерахунок пенсії не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, на момент звернення позивача до Пенсійного фонду, не існувало, то останній обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

У п. 2.1 рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, у зв'язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, яке прийняте у скороченому провадженні, дана постанова апеляційного суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський