Справа № 352/432/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7401/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ГУНП в Івано-Франківській області Гардаман Х.В. на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року по справі позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ГУНП в Івано-Франківській області Гардаман Х.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ГУНП в Івано-Франківській області Гардаман Х.В. в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР №828015 від 03.03.2017 року.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову серії АР № 828015 у справі про адміністративне правопорушення від 03 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ГУНП в Івано-Франківській області Гардаман Х.В. оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом не з'ясовано усіх обставини вчинення адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що 03.03.2017 року інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП, лейтенант поліції Гардаман Христина Василівна зі своїм напарником під час патрулювання на площі Міцкевича м. Івано-Франківська, наближаючись до перехрестя вул. Крушельницької, Леся Курбаса та площі Міцкевича з кільцевим рухом близько 11 год. 00 хв. помітили транспортний засіб ВА3 210934 д.н.з. НОМЕР_1, водій якого здійснив зупинку на перехресті вул. Крушельницької, Леся Курбаса та площі Міцкевича.

Відповідач підійшов до ТЗ для того щоб з'ясувати обставини зупинки, представився відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про порушення ним п.п. «а» пункту 15.10 ПДР, де зазначено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка, а також п.п. «г» п.15.9 ПДР - зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ст. 279 КУпАП відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у ст. 222 КУпАІІ. в т.ч. за ст. 122 КУпАП оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2 інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП лейтенантом поліції Гардаман Христиною Василівною. Після оголошення про початок розгляду справи відповідач зачитав Позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 828015 від 03.03.2017 року та оголошено її зміст.

При цьому апелянт зазначає, що позивач у своїй позовній заяві підтверджує той факт, що він дійсно здійснив зупинку на вказаному перехресті з метою висадки пасажира. Після чого до нього підійшов інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП лейтенант поліції Яців Володимир Юрійович і з невідомих причин почав звинувачувати в тому, що позивач порушив ПДР. Крім того, позивач стверджує, що відповідач не розібрався з поняттями «зупинка» і «стоянка», проте в ПДР чітко вказано значення «зупинка» припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), та «стоянка» - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог ПДР посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Також п.п. «а» п. 15.10 ПДР чітко вказує, що стоянка заборонена в місцях, де заборонена зупинка, зокрема, на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на T-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Також в позовній заяві позивач стверджує, що він здійснив зупинку з метою висадки пасажирів, проте на відео з нагрудного відеореєстратора відповідача позивач стверджує, що він забіг до магазину купити, «став на хвилину, зайшов і вийшов» (00:11 хв. Додаток 5).

В позовній заяві та надаючи пояснення відповідачу позивач визнав факт зупинки ТЗ проте судом першої інстанції неповно було та не всебічно з'ясовано обставини справи.

Також твердження позивача, що йому не було роз'яснено його прав, теж не відповідає дійсності.

Також апелянт стверджує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.

Відповідно до от. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Натомість суд першої інстанції прийняв, в якості доказу, покази позивача без всебічного та об'єктивного дослідження інших обставини справи.

Враховуючи зазначене вище, просить скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківскої області від 18 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Івано-Франківську Гардаман Х.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме, позивач визнаний винним у тому, що 03.03.2017 р. о 11 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Леся Курбаса - Крушельницької - пл. Міцкевича, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-210934 д.н.з. НОМЕР_2, здійснив стоянку безпосередньо на перехресті з кільцевим рухом, чим порушив п. 15.10 а) ПДР України.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно вказав, що у відповідності до вимог п. 15.10 а) ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Скасовуючи постанову відповідача та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у судове засідання не з'явився та не виконав покладеного на відповідача згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення. Крім того, суд покликався на твердження позивача, що він не допустив порушень правил дорожнього руху, зокрема п.15.10 а) ПДР України, оскільки не здійснював стоянку, а зупинився з метою висадки пасажирів. З огляду на це, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення останнім вимог п. 15.10 а) ПДР України.

Проте колегія судів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Суд апеляційної інстанції вважає не коректними покликання суду першої інстанції на положення ч.2 ст. 71 КАС України, оскільки обов'язок доказування у відповідача виникає у зв'язку з запереченням проти адміністративного позову. У матеріалах справи відсутні докази такого заперечення.

Крім того, при розгляді справи судом першої інстанції поза увагою залишено вимоги ст. 69 КАС України, згідно якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Як вбачається з відео з нагрудного відеореєстратора відповідача, позивач стверджував, що він «забіг до магазину купити, став на хвилину, зайшов і вийшов». Пояснень щодо висадки пасажирів позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не надавав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно п.1.10 ПДР України зупинка -припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), а стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Згідно вимог п.п. «г» п.15.9 ПДР України - зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга, а відповідно до положень п.п. «а» пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

З урахуванням зазначених положень ПДР України та досліджених доказів у справі суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем порушено вимоги п.п. «а» пункту 15.10 ПДР України, бо у даному випадку правопорушення вчинено на перехресті вул. Крушельницької, Леся Курбаса та площі Міцкевича з кільцевим рухом, де заборонена зупинка, а відтак і стоянка, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ГУНП в Івано-Франківській області Гардаман Х.В. - задовольнити, постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року по справі № 352/432/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

О.О. Большакова

Повний текст постанови виготовлений 16.08.2017 року