Справа № 817/761/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2017 р.Р і в н еСправа №817/761/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Ющук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський домобудівний комбінат" про стягнення витрат,
В С Т А Н О В И В :

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Рівненське ОУ ПФУ Рівненської області) звернулося з адміністративним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський домобудівний комбінат" (далі - ТДВ "РДК") про стягнення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2016 року в сумі 54152,43грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з п.6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція №21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV). Так, вимогами ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV встановлено, що після 01.01.2004 зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом. До 01.01.2004 діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, відповідно до якого бюджетні, громадські, інші установи й організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи відшкодовують Пенсійному фонду 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. На виконання вимог п.6.4. Інструкції №21-1 Рівненським ОУ ПФУ Рівненської області було надіслано поштою ТДВ "РДК" розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV. Разом з тим, в ході проведення чергової інвентаризації пенсійних справ було виявлено, що ТДВ "РДК" не здійснює відшкодування фактичних витрат за пенсіонерів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тому у розрахунку за березень 2016 року управлінням виставлено донараховану суму заборгованості. Однак, всупереч вимогам п.6.7 Інструкції №21-1 ТДВ "РДК" в добровільному порядку не внесло до Пенсійного фонду зазначену у розрахунку суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У судове засідання позивач не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідачем, ТДВ "РДК", позовні вимоги не визнано повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надавши пояснення, тотожні письмовим запереченням. Зокрема, вказала, що наданий позивачем розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій суперечить усім попереднім та наступним розрахункам фактичних витрат. Крім того, донарахування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є недоїмкою, оскільки відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Відтак, положення ч.15 ст.106 Закону №1058-ІV у даному адміністративному позові не можуть бути застосовані, що свідчить про пропуск строку звернення до суду з таким позовом. Крім того, нарахована сума пільгових пенсій суперечить порядку їх нарахування передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №937. Зазначила, що ТДВ "РДК" є сумлінним платником податків та зборів. Станом на 01.07.2017 заборгованість ТДВ "РДК" по фактичних витратах до Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій відсутня. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з даними обліку позивача за ТДВ "РДК" рахується заборгованість у сумі 54152,43грн. з відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що вийшли на пенсію на пільгових умовах та до виходу на пенсію працювали у відповідача (а.а.с.20-26, 46-54).

Вказана заборгованість була виявлена позивачем в ході проведення чергової інвентаризації пенсійних справ, за результатами якої встановлено, що ТДВ "РДК" не здійснює відшкодування фактичних витрат за пенсіонерів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У зв'язку з чим, на виконання вимог п.6.4 Інструкції №21-1, Рівненським ОУ ПФУ Рівненської області 24.03.2016 було надіслано ТДВ "РДК" розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону №1788-XII, від 24.03.2016 №3625/04 (а.с.6). Одночасно з розрахунком позивачем було направлено лист від 24.03.2016 за №3625/04 з обгрунтуванням донарахування вказаної суми (а.с.5).

Відповідач отримав вищевказані розрахунок та лист 25.03.2016 (а.с.7), однак добровільно не відшкодував суми заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, вказаним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Закон №1058-ІV набрав чинності з 01.01.2004. До вказаного моменту діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку вищевказаних пенсій, передбачений нормами Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР, абзацом 4 пункту 1 статті 2 якого передбачалося, що фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону №1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 №1788-XII, визначені в якості об'єкта оподаткування для усіх суб'єктів, які використовують працю найманих працівників. При цьому, ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлена на рівні 100 відсотків від об'єкта оподаткування (абз.3 п.1 ст.4).

Передбачений ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV порядок відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, конкретизований в Інструкції №21-1.

Так, пунктом 6.1 Інструкції №21-1 встановлено, що з роботодавців (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), у яких працювали або працюють пенсіонери на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відшкодуванню підлягають 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абз.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Таким чином, платники, які не перебувають на обліку як платники четвертої групи єдиного податку, зобов'язані відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених для працівників підприємства відповідно до абз.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Відповідно до п.6.2 Інструкції №21-1, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (п.6.3 Інструкції №21-1).

Розмір сум до відшкодування, відповідно до п.6.4 Інструкції №21-1, визначається на поточний рік відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.7 Інструкції №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Оскільки відповідач не оскаржував розрахунок від 24.03.2016 №3625/04, то загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, 54152,43грн. є узгодженою і підлягає сплаті.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що адміністративний позов подано з пропуском строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Разом з тим, положеннями Закону №2464-VI визначено взаємодію органів, які реалізують державну податкову і митну політику та Пенсійного фонду (Розділ IV), що дозволяє зробити висновок про формування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування за рахунок єдиного внеску здійснюється не лише органом доходів і зборів, а і органом Пенсійного фонду.

Відтак, оскільки відповідач є платником єдиного внеску, складовою якого є, зокрема, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, то відповідно витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, є недоїмкою.

Згідно з ч.15 ст.106 Закону №1058-ІV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, строки, передбачені ст.99 КАС України, не застосовуються для звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення заборгованості, яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, оскільки Законом №1058-ІV передбачено інший строк звернення до суду з таким позовом, що є спеціальним для такого суб'єкта владних повноважень, а відтак пріоритетним.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25.11.2015 у справі №21-3122а15.

Крім того, є безпідставним посилання відповідача на Порядок призначення пенсій за рахунок коштів підприємств та організацій окремим категоріям працівників за результатами атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 №937, оскільки він регулює призначення пільгових пенсій не передбачених списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, в той час як позовні вимоги Рівненського ОУ ПФУ Рівненської області підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський домобудівний комбінат" () на користь Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області () витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за березень 2016 року в сумі 54152,43грн. (п'ятдесят чотири тисячі сто п'ятдесят дві гривні сорок три копійки).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.