Справа № 750/4066/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4066/17 Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання дій незаконними, скасування розпорядження та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 року № та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу;

2) скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради від 03.04.2017 №05-15/148 щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_2 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12.12.2014 № та зняття з обліку як внутрішньо переміщену особу;

3) стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 17 грудня 2014 року перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб Деснянського району міста Чернігова, що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17 грудня 2014 року (а.с. 9).

З вказаної довідки та копії паспорта позивача вбачається, що позивач перемістився з тимчасово окупованої території, де був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та на даний час мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Розпорядженням № 05-15/148 від 03.04.2017 відносно позивача було прийнято рішення про скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи з 03.04.2017 та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с. 8).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2, доказів про повернення його до покинутого місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Так, з метою встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами частини першої статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 12 Закону №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону, рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:

дані, отримані з відповідних державних реєстрів;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Порядок №365).

Пунктом 2 Порядку №365 визначено, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п. 7 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За правилами п. 9 Порядку №365 під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов'язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов'язку.

У відповідності до п. 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365 від 08.06.2016 (далі - Порядок контролю №365) контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Пунктом 3 Порядку контролю №365 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

За правилами пунктів 6-7 Порядку контролю №365 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як свідчать матеріали справи, 11.11.2016 під час проведення соціальним інспектором Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради перевірки фактичного місця проживання не було підтверджено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, про що складено відповідний акт №3076 від 11.11.2016 (а.с. 29-30).

На момент складання акту обстеження №3076 позивач був відсутній. Як вбачається з вказаного акту, під час телефонної розмови представника управління соціального захисту з ОСОБА_2 останній повідомив, що він знаходиться у місті Києві. Крім того, позивачу було залишено письмове повідомлення з проханням з'явитись до органів соціального захисту для проходження фізичної ідентифікації.

У подальшому, рішенням комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги № 59.11 від 13.01.2017 вирішено відповідно до п. 3 Порядку контролю №365 після створення робочої групи провести додаткову перевірку фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32 зворот).

Розпорядженням Деснянської районної у місті Чернігові ради «Про створення робочої групи для проведення перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб» № 15-р від 30.01.2017 створено робочу групу для проведення додаткових перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб із складанням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 28).

Відповідно до акту № 328 від 09.02.2017 факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 не підтвердився. У ході обстеження було виявлено, що громадянин ОСОБА_2 відсутній за вказаною адресою. Як свідчить акт №328, оскільки двері квартири не відкрили, ОСОБА_2 залишено письмове повідомлення для проходження фізичної ідентифікації у органі соціального захисту. При спілкуванні з сусідами з'ясувалось, що за цією адресою дана особа не проживає, а мешкає власниця квартири зі своїм сином, в якій з літа 2016 року проводиться ремонт. Сусіди ніколи не бачили за вказаною адресою ОСОБА_2 (а.с. 27).

При цьому, оскільки позивач не надав жодних пояснень та доказів причин його відсутності за фактичним місцем проживання під час перевірок органом соціального захисту та не з'явився для проходження фізичної ідентифікації до відповідача, Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради 26.11.2016 зроблено запит до Державної прикордонної служби України щодо виїзду позивача як внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 48).

Оскільки на вказаний запит не надійшла інформація, відповідачем повторно зроблено такий запит 11.01.2017 та 21.02.2017 до Державної прикордонної служби України (а.с. 24).

23 березня 2017 року та 31 березня 2017 року на адресу управління надійшла інформація від Державної прикордонної служби листами від 20.03.2017 №0.64-9687/0/15-17 та від 24.03.2017 №0.64-10617/0/15-17 щодо перетину державного кордону України громадянином ОСОБА_2, згідно якої позивач в'їхав на територію України 14.10.2016, а виїхав 30.10.2016. Наступний в'їзд на територію України відбувся лише 18.02.2017, а виїзд з території України 26.02.2017 (а.с. 23, 25).

Відповідно до вказаних листів перетин державного кордону України позивачем було здійснено через рухомий комплекс № 200501.

Згідно Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), рухомий комплекс 200501 це є Контрольний пункт в'їзду/виїзду «Станиця Луганська».

Таким чином, враховуючи ті обставини, що матеріалами справи підтверджується факт переміщення позивача через лінію зіткнення в Луганській області на тимчасово окуповану територію, а також відсутність останнього понад 60 днів за місцем фактичного проживання як тимчасово переміщеної особи в АДРЕСА_2, колегія суддів, з урахуванням правил статті 12 Закону №1706-VII, вважає, що позивач повернувся до покинутого місця проживання, відтак наявні підстави для скасування дії довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Що стосується посилання судом першої інстанції на медичні довідки про проходження лікування позивача в медичних закладах, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки період лікування з 18.07.2016 по 04.08.2016, з 17.10.2016 по 27.10.2016 та з 12.04.2017 по 26.04.2017 не відноситься до спірного періоду відсутності позивача на підконтрольній території України.

При цьому, лікування в закладах охорони здоров'я з 17.10.2016 по 27.10.2016 позивач здійснив у період між в'їздом і виїздом з України, що підтверджується листом Державної прикордонної служби від 24.03.2017 №0.64-10617/0/15-17 про час в'їзду та виїзду з території України (а.с. 25).

Крім того, суд апеляційної інстанції критично відноситься до Акту мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 від 24 квітня 2017 року про те, що позивач з січня 2016 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 44), який підписано громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, та громадянкою ОСОБА_5, що була допитана як свідок, оскільки апелянт, спростовуючи рішення суду першої інстанції щодо показів свідка ОСОБА_5 посилається на ті обставини, що вказаний свідок є матір'ю представника позивача та дружиною його покійного брата, тому є зацікавленою особою у вирішенні справи на користь позивача.

Інші особи, що підписали вказаний акт є сусідами ОСОБА_5

При цьому, позивач в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, в своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу не спростував вказані доводи апелянта.

За правилами частини першої статті 71 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Інших доказів, які б свідчили, що позивач як тимчасово переміщена особа фактично проживав в спірних період в квартирі АДРЕСА_2, останнім не надано.

У відповідності до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач приймаючи рішення про скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи з 03.04.2017 та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с. 8) діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з наведеним та з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовані обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а доводи апеляційної скарги підтверджено матеріалами справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги, та відповідно у скасуванні постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 червня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання дій незаконними, скасування розпорядження та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.