Справа № 822/1140/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1140/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 серпня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:секретаря судового засідання: ОСОБА_2,

позивача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Апеляційного суду Хмельницької області, треті особи Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, Державна судова адміністрація України про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до апеляційного суду Хмельницької області, треті особи Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі ТУ ДСА в Хмельницькій області), Державна судова адміністрація України (далі ДСА України) про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник третьої особи ДСА України заперечував щодо задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача та третьої особи ТУ ДСА в Хмельницькій області в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне:

ОСОБА_3 з лютого 2009 року призначений на посаду судді апеляційного суду Хмельницької області.

08.09.2016 року постановою Верховної ОСОБА_5 України №1515-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_3 звільнений з посади судді у відставку.

03.10.2016 року наказом голови апеляційного суду Хмельницької області №33/05-03/ позивач відрахований із штату апеляційного суду Хмельницької області з 03.10.2016 року.

На виконання вищезазначеного наказу, відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_3 нараховано заробітну плату за вересень-жовтень 2016 року та компенсацію за невикористану відпустку, які згідно довідки апеляційного суду Хмельницької області №06-66/17 від 05.05.2017 року, були йому виплачені на підставі відомості перерахування в банк зарплати у міжрозрахунковий період жовтня 2016 року.

Однак, на думку позивача, відповідачем не вповному обсязі здійснено з ним розрахунок при звільненні, оскільки не виплачено суми заборгованості із щомісячного грошового утримання та грошової компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати в сумі 23108 грн., розрахунок якої здійснений останнім на виконання виконавчого листа № 822/666/174 від 24.03.2014 року.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з вказаним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на слідуюче.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 з 02.02.2009 року призначений на посаду судді апеляційного суду Хмельницької області та 03.10.2016 року наказом голови апеляційного суду Хмельницької області №33/05-03/ відрахований із штату апеляційного суду Хмельницької області з 03.10.2016 року в зв'язку з поданням заяви про відставку.

В день звільнення позивача відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності апеляційного суду Хмельницької області здійснено розрахунок заробітної плати за вересень-жовтень 2016 року та компенсації за невикористану відпустку, які були відповідно до довідки №06-66/17 від 05.05.2017 року, були йому виплачені на підставі відомості перерахування в банк зарплати у міжрозрахунковий період жовтня 2016 року. Вказана обставина також не заперечується позивачем.

Таким чином, відповідач виконав свій обов'язок перед відповідачем щодо виплати всіх належних йому сум, у строки передбачені статею 116 КЗпП України, а тому відсутні підстави для стягнення з нього компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2016 року по 18 квітня 2017 року.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом Хмельницької області на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 822/666/174, здійснено перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_6 та складено розрахунок відповідно до якого розмір недоплачених коштів складає 23108 грн., які на момент розгляду спору в суді першої інстанції, останньому виплачені не були.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України (далі БК України), бюджетна система України грунтується на принципі цільового використання коштів, який означає, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

За приписами частини 1 статті 51 БК України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року встановлено, що особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді, це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та елементом його правового статусу. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Отже, зважаючи на те, що щомісячне грошове утримання судді не є складовою заробітної плати судді, в зв'язку з чим апеляційний суд Хмельницької області не є розпорядником коштів передбачених на виплату такої заборгованості, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що на заборгованість, яка визначена довідкою про суми належної до виплати заборгованості із щомісячного грошового утримання та грошової компенсації в зв'язку з порушенням строків виплати за період з 02.02.2009 року по 31.12.2011 року, не поширюються вимоги статтей 116, 117 КЗпП України.

Згідно з частиною 1 статті 145 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням ОСОБА_5 суддів України від 22 жовтня 2010 року № 12, організаційне забезпечення судів та функції головного розпорядника коштів здійснює Державна судова адміністрація України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

З огляду на зазначене, виконання постанови повинне бути проведене за рахунок бюджетних асигнувань, виділених в Державному бюджеті головному розпоряднику бюджетних коштів - Державній судовій адміністрації України на виконання судових рішень на користь суддів (бюджетна програма КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів). А отже апеляційний суд Хмельницької області в межах своїх повноважень, виконав судове рішення по справі № 822/666/174, а саме: провів розрахунок заробітної плати ОСОБА_6 та надав його ДСА України, про що листом від 24.11.2014 року повідомив позивача.

Судова колегія вважає безпідставними посилання позивача пункт 2 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року N 94, оскільки воно втратило чинність ще 30.11.2009 року на підставі Наказу Державної судової адміністрації N 81 від 24.07.2009 року.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу грошових сум при виході у відставку, не допустив порушення його прав.

Доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_5