Справа № 417/3782/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернік А.П.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року справа №417/3782/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 417/3782/17 за позовом ОСОБА_2 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

17 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області, в якому просив суд : - визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області про визнання дій неправомірними щодо не зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи машиністом аміачно-холодильних установок.

- визнати неправомірним та скасувати рішення комісії при Управлінні Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області № 2 від 30.01.2017 року про відмову в зарахуванні до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах період роботи машиністом аміачно-холодильних установок.

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за списком № 2 стаж роботи з 19.04.1982 року по 27.03.2001 року в радгоспі «Бонрадівський», який реформований в ВАТ «Бондарівське» на посаді машиніста аміачно-холодильних установок та призначити пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне забезпечення» з 18 серпня 2016 року.

Постановою Марківського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 417/3782/17 позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Визнано незаконним та скасовано рішення комісії по призначенню пенсій при Управлінні Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області №2 від 30.01.2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_2 в радгоспі «Бондарівський», який реформовано в ВАТ «Бондарівське», з 19.04.1982 року по 20.08.1992 року і призначити ОСОБА_2 з 18 серпня 2016 року пенсію за віком відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржена постанова суду є необгрунтованою та незаконною, прийнята с порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду від 05 липня 2017 року проведено заміну відповідача Управління Пенсійного фонду України в Марківському районі Луганської області на правонаступника Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 19.04.1982 року по 27.03.2001 року ОСОБА_2 працював машиністом аміачно-холодильних установок в радгоспі «Бондарівський» Марківського району Луганської області, що підтверджується трудовою книжкою БТ-І № 1790239.

Згідно наказу регіонального відділення фонду Державного майна України по Луганській області № 69 від 17.01.1997 року реформовано в відкрите акціонерне товариство «Бондарівське», 08.04.2011 року ВАТ «Бондарівське» реформовано в публічне акціонерне товариство «Бондарівське», що підтверджується довідкою № 78 від 14.09.2016 року.

Встановлено, що більше 18 років ОСОБА_2 працював машиністом аміачно-холодильних установок, про що свідчать записи у трудовій книжці.

Відповідно до п.«б» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП від 05.11.1991 року, яка регулює питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, право на такий вид пенсії мають незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці,- за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутністю стажу у чоловіків 30 років у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах (Список № 2) призначається за наявності стажу роботи на день звернення з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років у чоловіків.

18 серпня 2016 року ОСОБА_2 виповнилося 56 років, позивач має більше 27 років стажу роботи, з них більше 18 років машиністом аміачно-холодильних установок, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

19 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням комісії при Управлінні Пенсійного фонду України у Марківському районі Луганської області № 2 від 30.01.2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що в трудовій книжці значиться запис «переведений «слюсарем - машиністом аміачно-холодильних установок 4 розряду»„_А відповідно до списків виробництв, робіт, професій та показників, затверджених Кабінетом Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 вказана професія «машиніст холодильних установок, обслуговуючий аміачно-холодильні установки».

ОСОБА_2 вважає рішення комісії по призначенню пенсії неправомірним, таким, що порушує його права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію закону «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше,

визначається ст.100 Закону № 1788-ХП.

Пунктом «а» ст.100 згаданого Закону встановлено, що особам, які мають на день ведення в дію цього закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на

пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом,

призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим

законодавством.

Як зазначено в п.3 наказу Міністерства праці і соціальної політики України від

18.11.2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2

виробництв, робіт і професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає

право на пенсію за віком на пільгових умовах», при визначенні права на пенсію за віком

на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До

пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за

професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків.

Професія, яку обіймав ОСОБА_2, входила до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та увійшла до Списку №2 виробництв, робіт і професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на

пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94

року № 162.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок

підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або

відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону

«Про пенсійне забезпечення»).

В трудовій книжці ОСОБА_2 в запису під № 2 значиться, шо з 19.04.1982 року позивач переведений слюсарем - машиністом аміачно-холодильних установок (наказ № 59-Л від 19.04.1982 року). При виготовленні наказу було допущено помилку щодо роботи (посади, професії) яку ОСОБА_2 виконував, що потягло за собою помилкові записи до трудової книжки та до особової картки форми № 2, в яких слово «слюсар» було закреслено олівцем. Фактично позивач був прийнятий на роботу та виконував роботу машиніста аміачно-холодильних установок в період з 19.04.1982 року по 27.03.2001 року, майже 19 років.

Згідно рішення правління ОАО «Бондарівський», протокол № 6 від 06.09.2001 року

запис у трудовій книжці, яка внесена згідно наказу № 59-Л від 19.04.1982 року, визнано

недійсною. Вказаний запис змінено на: прийнятий «машиністом аміачно-холодильних установок»

Технічні помилки, при первинному заповнені трудової книжки позивача, послугували підставою для відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

На засідання правління ОАО «Бондарівське» від 06 вересня 2001 року де розглядалось питання про те, що в трудових книжках ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 невірно зроблений запис про найменування професії. Правління вирішило: «вважати запис в трудовій книжці ОСОБА_2 згідно наказу № 59-Л від 19.04.1982 року « слюсарем-машиністом аміачно-холодильних установок недійсною. Замінити на запис «машиніст аміачно-холодильних установок».

Вказаний запис був внесений до трудової книжки позивача.

Встановлено, що ОСОБА_2 більше 18 років працював на одному і тому ж місці на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 з 19.04.1982 року по 27.03.2001 року про що свідчать записи у трудовій книжці під № 2, 3, 4 і має необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах стаж.

Крім цього, факт роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок, підтверджується довідкою про наявність трудового стажу, виданою Публічним товариством «Бондарівське» 14 вересня 2016 року № 77, актом №1 від 26.01.2017 року, складеним представником відповідача при перевірці факту роботи машиністом аміачно-холодильних установок, в якому вказано, що заробітна плата позивачу нараховувалася як машиністу аміачно-холодильних установок та нараховувалася доплата за шкідливі умови праці.

Колегія суддів вважає, що зазначений період роботи машиністом аміачно-холодильних установок повинен зараховуватись до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому необхідно зазначити, що Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі « Moreno Gomez проти Іспанії», заява № 4143/02).

Також, в контексті обґрунтувань позовних вимог та звернення до суб'єкта владних повноважень з приводу призначення пенсії на пільгових умовах необхідно зазначити, що згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому. У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 (яке є обов'язковим для всіх судів в порядку ст.244-2 КАС України). Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оцінюючи дії пенсійного органу на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведених приписів відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо доказів правомірності своїх дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Марківського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 417/3782/17 - залишити без задоволення. Постанову Марківського районного суду Луганської області від 06 березня 2017 року у справі № 417/3782/17 за позовом ОСОБА_2 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок