Справа № 750/3881/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Чернігів Справа № 750/3881/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді Житняк Л.О.

суддів Клопота С.Л., Падій В.В.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача Серкіна К.Ю.,

представника відповідача Тарасенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа - Чернігівський обласний військовий комісаріат, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 18 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.04.2017 № 26, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому призначається одноразова грошова допомога.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.07.2017 справу № 750/3881/17 направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду у зв`язку із непідсудністю Деснянському районному суду м. Чернігова.

Як вбачається з адміністративного позову, позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду по справі №750/10438/16-а, яке набрало законної сили, було встановлено достатність поданих позивачем документів до заяви про призначення допомоги (зокрема відсутність потреби подавати довідку про причини та обставини поранення) для прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення допомоги. Тобто, вказаним рішенням було закріплено право позивача на призначення допомоги, яке не може пов`язуватися з такою умовою, як неподання довідки про причини та обставини поранення. В той же час, на виконання рішення по справі №750/10438/16-а, Міністерство оборони України прийняло рішення, яким відмовило в призначенні одноразової грошової допомоги, мотивувавши свою відмову неподанням документу, що свідчив би про обставини поранення.

Враховуючи викладене, позивач вважає таку відмову неправомірною та просить суд зобов`язати відповідача призначити йому одноразову грошову допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши свої письмові заперечення та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа до суду не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду було подано заяву, в якій Чернігівський обласний військовий комісаріат розгляд справи просить провести без участі його представника.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 750/10438/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 було задоволено частково та визнано протиправними дії щодо повернення Міністерством оборони України на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 для доопрацювання документів ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, що оформлено протоколом від 10.06.2016 № 46 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, сторонами були подані апеляційні скарги, за результатами розгляду яких, Київським апеляційний адміністративним судом прийнято постанову від 08.02.2017, якою апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог та ухвалено в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, відповідно зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти відповідне рішення на підставі наданих документів. В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 залишено без змін.

На виконання вищезазначених рішень судів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було розглянуто подані позивачем документи, та прийнято рішення (оформлене протоколом від 24.03.2017 № 26), яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з неподанням документу, який свідчить про обставини поранення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до пп.4 п.2 ст.16 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на час встановлення ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пп."б" п.1 ст.16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.03.2015 (справа № 21-563а14), право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, який спрямований на забезпечення їх, у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги) затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Відповідно до п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Отже, позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 16.02.2016 (дата встановлення інвалідності), і вона має бути призначена та виплачена відповідно до Порядку.

Крім того, відповідно до приписів п.12-13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017 було встановлено, що подання ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами Порядку. Позивач надав відповідачеві через уповноважену особу Чернігівський обласний військовий комісаріат, необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, проте, останнім рішення про виплату чи про відмову у здійсненні виплати допомоги прийнято не було, натомість, як встановлено судом, безпідставно повернуто документи на доопрацювання.

Щодо посилання Міністерства оборони України на те, що позивачем не надано документу, який би свідчив про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду погодилась з судом першої інстанції, про те, що відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами. (Ухвала Вищого адміністративного суду від 22.01.2015 по справі № 2а-1626/12/1370).

Також зазначив, що правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст.16 Закону № 2011-ХІІ та Порядком № 975 є відповідний висновок МСЕК, який надавався позивачем відповідачу. В матеріалах справи, що розглядалась, наявні висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та витяг з протоколу засідання ЦВЛК, які також підтверджують зв`язок поранення (контузія) та захворювання з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що судовим рішенням встановлено обставину щодо достатності поданих позивачем документів до заяви про призначення допомоги та відсутності необхідності подавати довідку про причини та обставини поранення, для прийняття рішення про призначення допомоги, яке в свою чергу не може пов`язуватись з неподанням такої довідки.

Проте, всупереч вказаному, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було розглянуто подані позивачем документи, та прийнято рішення (оформлене протоколом від 24.03.2017 № 26), яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з неподанням документу, який свідчить про обставини поранення.

Тобто, надана на виконання рішення у справі № 750/10438/16-а відмова, оформлена протоколом від 24.03.2017 № 26, є аналогічною за своєю суттю, що була предметом розгляду у справі № 750/10438/16-а, оскільки пов`язана саме з відсутністю довідки про обставини поранення, надання якої, як зазначено вище не є обов`язковим у зв`язку з наявністю інших документів, що дають право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги.

Таким чином, судом вже вирішувалось питання протиправності посилань відповідача на відсутність зазначеної вище довідки.

В силу ч.1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

В даному випадку, на думку суду, обов`язковість виконання рішення суду передбачає, включно, врахування обставин, встановлених судовим рішенням, що виконується, оскільки надана судом оцінка бездіяльності, дії суб`єкта владних повноважень, тощо, які вчинені ним під час прийняття оскаржуваного рішення, дії, бездіяльності, має суттєве значення для усунення підстав, що стали наслідком звернення особи до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надання відповідачем відповіді, оформленої протоколом від 24.03.2017 № 26 із зазначенням підстав відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, які вже були предметом розгляду в суді, та яким надана відповідна правова оцінка, є повторним порушенням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, а отже така відмова є протиправною.

Виходячи з того, що розгляд питання про призначення одноразової грошової допомоги, внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому призначається одноразова грошова допомога тягне за собою отримання формальних відмов в її призначенні, з аналогічних підстав, які визнані постановами Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 та Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017 у справі № 750/10438/16-а протиправними, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

В силу положень ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - Чернігівський обласний військовий комісаріат про зобов`язання вчинити певні дії належить задовольнити, зобов`язавши Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому призначається одноразова грошова допомога.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати, у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно з ч.1 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. При цьому, в резолютивній частині постанови суду, крім: висновку суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновку суду по суті вимог; розподілу судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження, зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги задоволені та позивач звернувся із вимогою про встановлення відповідачу строку для подачі до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення до прийняття такого рішення, тому наявні всі підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України у місячний строк, з дня набрання законної сили постановою суду у справі № 750/3881/17 подати до суду звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень вищезазначених правових норм, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії належить задовольнити повністю.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, що пов`язані з розглядом справи у суді, суд зазначає, що надана представником позивача квитанція від 24.05.2017 № 3 не відповідає встановленому порядку Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, та не доводить понесення позивачем витрат на правову допомогу, а отже судом не приймається як доказ проведення такої оплати. Оригінал акту прийманняпередачі наданих послуг та розрахунок платної правової допомоги, який відображає вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на представлення інтересів позивача в суді, вищезазначеного також не спростовують. Отже, вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, що пов`язані з розглядом справи у суді, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 18 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.04.2017 №26, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому призначається одноразова грошова допомога.

Зобов`язати Міністерство оборони України у місячний строк, з дня набрання законної сили постановою суду у справі № 750/3881/17, подати звіт про виконання судового рішення.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Л.О. Житняк

Судді С.Л. Клопот

В.В. Падій