Справа № 757/26607/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії та просить зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-111 (надалі також Закон № 2663-111), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, на підставі довідки прокуратури м.Києва №18/242 від 12 квітня 2014 року, де заробітна плата станом на 01 грудня 2015 року складає 17 376,60 грн., та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру пенсії у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на момент призначення пенсія.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсія, виходячи з розміру, визначеного на підставі довідки прокуратури м.Києва №18/242 від 12 квітня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та виплатити різницю у виплаті пенсії з 01 січня 2016 року по 19 квітня 2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києва подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вважає, що розгляд справи має бути проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що з жовтня 1992 року позивач перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена на підставі Закону № 2663-111 в розмірі 90% середнього заробітку.

14 квітня 2016 року позивачем подано до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві заяву про перерахунок пенсії з урахуванням довідки прокуратури м.Києва №18/242 від 12 квітня 2014 року про розмір його заробітної плати станом на 01 грудня 2015 року складає 17 376,60 грн. для перерахунку пенсії в розмірі 90% розміру заробітної плати згідно вказаної довідки.

Проте, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 20 квітня 2016 року за вих. №1708/03 відмовило позивачу у задоволенні заяви від 14 квітня 2016 року про перерахунок пенсії, з посиланням на пункт 5 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02 березня 2015 року, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що являється порушенням моїх законних прав на пенсійне забезпечення.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також і пояснення сторін, які знаходяться в матеріалах справи, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу).

Колегія суддів звертає увагу на нори ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, відповідно до якого було винесене рішення, щодо зобов'язання Управління здійснити перерахунок втратив чинність.

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом, положення: Закону України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19 - 20, ст. 156; 2007 р., № 7 - 8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., № № 5 - 8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, № № 41 - 45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12 - 13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст. 132, № 17, ст. 593, № 20 - 21, ст. 745, № 22, ст. 816; зі змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу відсутні.

Відповідно до п. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На момент звернення позивача 14.04.2016 року про перерахунок пенсії діє Закон України «Про прокуратуру» № 1697-18 від 28.02.2016 року.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, ні умови, ні порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не визначено, і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визначені неконституційними.

Оскільки чинним законодавством Укоаїни скасовано права на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку із підвищенням окладів з 15.07.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, у зв'язку з чим відповідачем правомірно відмовлено у перерахунку пенсії.

За таких обставин з 15.07.2015 попередні законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, а нове законодавство таких підстав не містить, - у зв'язку з чим відсутні підстави для такого перерахунку пенсій працівникам прокуратури до врегулювання даного питання (визначення Кабінетом Міністрів України умов і порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури).

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд Украни у своїх рішеннях, а саме в ухвалах від 20.02.2017 року у справі № К/800/32722/16, від 03.02.2017 року у справі № К/800/2864/17, від 06.02.2017 року у справі № К/800/2967/17, від 13.02.2017 року у справі № К/800/3582/17, від 14.02.2017 року у справі № К/800/3675/17.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку отримував позивач до цього, а тому відмова у перерахунку пенсії не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист, - з огляду на що конституційні гарантії, закріплені 64 Конституції України, до нього не застосовуються.

Натомість, в даному випадку Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано таке право (на перерахунок вже призначених пенсій працівникам прокуратури).

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 закріплено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку з викладеним, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Отже, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються статтей, які регулюють пенсійне забезпечення осіб відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в тому числі статті тринадцятої та вісімнадцятої.

Відповідно до п.2. ст.5 КАС України «Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи».

У зв'язку з зазначеним вище, посилання позивача на вищевказану норму закону є необгрунтованими.

Отже, на момент звернення позивача - 05 квітня 2017 року, із заявою про перерахунок пенсії, пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано іншою нормою - статтею 86 Закону Украни № 1697-VII.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку зобов'язавши Управління здійснити перерахунок пенсії.

А також, відповідно до п. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зазначено, що «пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, і в яких розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, індексації та інших виплат встановлених законодавством) перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пепсії здійснюється без ідексації, без застосування положень ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведения інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» після перерахунку розмір пенсійних виплат (з урахуванням набдавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 740 грн.

Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що з 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-УШ від 24 грудня 2015 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII в частині першій статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст.82) було доповнено речення такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального фонду) або щомісячного грошового утримання ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Миттюго кодексу України, законів України « Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України». «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби. Та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» не може перевищувати 10 740 гривень.

Згідно п.2. розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи) зазначено, що «пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, індексації та інших. виплат встановлених законодавством) перевищує максимальний розмір пенсії встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії встановленому цим Законом».

Пенсія позивачу виплачується в повному обсязі без обмеження.

В частині 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ХІУ визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, чинним законодавством визначено максимальний розмір пенсії у розмірі 10 740 грн.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

А також, на рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Т акож, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає, як така, що постановлена за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в справах, розгляд яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задоволити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.