Справа № 2а-9076/11/1370
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Київ К/800/11618/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Головчук С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Генерального прокурора України на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2014р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Генерального прокурора України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог, а.с. 52) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання забезпечити розгляд його скарг від 30.06.2011р. та від 13.07.2011р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2011р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2014р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про часткове задоволення позову.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на скарги позивача від 13.07.2011р. та від 30.06.2011р.

Зобов'язати відповідача забезпечити розгляд скарг позивача від 13.07.2011р. та від 30.06.2011р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 30.06.2011р. позивач звернувся до Голови Комітету Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією із скаргою щодо організації прийому громадян в органах прокуратури (а.с. 30).

Супровідним листом від 07.09.2011р. (а.с. 31) зазначена скарга позивача направлена відповідачу для організації належної перевірки та вирішення по суті. Про результати перевірки повідомити заявника та Комітет Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією.

14.09.2011р. Генеральна прокуратура України повідомила позивача про організацію перевірки. Розгляд скарги доручено прокурору Львівської області, який повідомить заявника про прийняте рішення (а.с. 32).

13.07.2011р. позивач звернувся із скаргою на ім'я Президента України (а.с. 7-8), в якій просив здійснити заходи для подолання корупції між прокурорами Львівської області та міським головою Львова, в яких наявний конфлікт інтересів стосовно отримання незаконних прибутків.

Супровідним листом від 21.07.2011р. (а.с. 6) зазначена скарга позивача в порядку частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» направлена відповідачу.

27.07.2011р. звернення позивача направлено Генеральною прокуратурою України прокуратурі Львівської області (а.с. 5) для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Одночасно роз'яснено, що Генеральною прокуратурою України приймаються до провадження звернення, по яких прийнято рішення прокурором області.

03.08.2011р. прокуратура Львівської області повернула звернення позивачу у зв'язку з недотриманням ним вимог статей 5, 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки не викладено суті порушеного питання та не сформульовано прохання чи вимогу, у зверненні відсутні дані, необхідні для прийняття рішення (а.с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розглядаючи скарги позивача відповідач діяв відповідно до вимог та в межах Закону України «Про прокуратуру».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що оскільки у своїх скаргах позивач оскаржує дії безпосередньо прокурора Львівської області, а тому їх направлення особі, дії якої фактично оскаржуються, для вирішення суперечить вимогам закону.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують та є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що скарги позивача відповідачем розглянуті не були, відповіді за результатами розгляду звернень не надані, а скеровані на розгляд тим посадовим особам, чиї дії оскаржуються, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про часткове задоволення позову.

Крім того, оскільки відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор очолює Генеральну прокуратуру України, спрямовує роботу органів прокуратури і здійснює контроль за їх діяльністю, а тому посилання в обґрунтування касаційної скарги на положення пункту 3.5 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України є також безпідставним і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання на те, що до скарги не додано жодних документів також не може бути підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлені обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Генерального прокурора України відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2014р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.В. Головчук

С.С. Пасічник