Справа № 334/982/17 (2-а/334/269/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" серпня 2017 р. справа № 334/982/17 (2-а/334/269/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у справі №334/982/17 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.02.2017 року звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо розрахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік;

- зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію за віком з 01 вересня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2012-2014 рр.), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача на її користь суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн..

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 вересня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2012-2014 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на користь позивача суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн. та суму витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач надіслала до апеляційного суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 30.08.2010 року перебувала на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати.

Після досягнення пенсійного віку, 15.04.2015 року позивач звернулась до пенсійного органу з заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

Позивачу було призначено пенсію за віком. Проте, відповідно розрахунку позивачу було перераховано пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Позивач 07.02.2017 року звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок її пенсії у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.11).

Пенсійний орган листом №48/Г-1 від 10.02.2017 року відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на те, що згідно із ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (а.с.12-13).

Позивач не погодився з таким рішення пенсійного органу та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років, позивач не мала права на жодний інший вид пенсійного забезпечення. Пенсія позивачу за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в 2015 році жодним чином не могла бути призначена, оскільки позивачем не було досягнуто загального пенсійного віку. Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідала вимогам, встановленим ст.26 Закону №1058. Реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону №1058 проводиться вперше.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту- Закон № 1058) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пунктом «в» ст.54 Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачене право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівникам освіти.

З 30.08.2010 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років саме за наявності у неї спеціального стажу роботи, як працівника освіти, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за вислугу років має призначатись згідно з окремим законодавчим актом, через професійні та корпоративні фонди, проте на даний час такий законодавчий акт не прийнято, тому пенсії призначаються в разі наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, питання щодо виплати пенсії за вислугою років не входить до правового поля Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а регулюється іншим законодавством.

В даному випадку, позивач з 2010 року користувалась спеціальною пенсією за вислугу років, як працівник освіти, і пенсія за віком їй не призначалась.

Оскільки позивачу пенсія згідно призначалась у квітні 2015 року вперше, тому у неї виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що в даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з чим погоджується колегія суддів.

Рішення суду в частині строку, з якого відповідач повинен провести розрахунок пенсії позивачу, не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції постанова суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік;

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у справі №334/982/17 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у справі №334/982/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко