Справа № 336/2004/17
Суддя: Карабак Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2004/17
Пр. № 2-а/336/204/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки; зобов'язати Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити йому пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, з 06 березня 2017 року; стягнути з відповідача на його користь судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2200,00 грн.

Позивач посилається на те, що він з 02.01.2009 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя (до реорганізації) та отримує пенсію як науковий працівник, призначену у відповідності до ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

З 02.01.2009 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 06 березня 2017 року звернувся до відповідного управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Але листом відповідача №144/Ю-1 від 09.03.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, та повідомило, що він отримую пенсію як науковий працівник, а при переході на пенсію за віком пенсію буде розраховано із застосовуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2008 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший), що для мене є недоцільним ,що призведе до зменшення розміру його пенсії.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а відповідач відмовляється призначати йому пенсію, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2008 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця ж в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для перерахування пенсії відсутні, просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Розглянувши адміністративний позов із доданими документами, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02.01.2009 року перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримую пенсію, як науковий працівник призначену у відповідності до ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

Позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 06 березня 2017 року звернувся до Управління ПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя (назва до реорганізації) з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до наявного в справі розрахунку позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, та повідомлено, що показник середньої заробітної плати по Україні береться за 2008 рік, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.

Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія, як науковому працівнику, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», котрий передбачає інші підстави та порядок виплати пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

В свою чергу, позивач 06 березня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2008 рік.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне страхування» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому, різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.

Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії, як науковому працівнику, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Пенсія позивачу за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в 2009 році жодним чином не могла бути призначена, оскільки позивачем не було досягнуто загального пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Законом № 1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій як науковому працівнику. Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2008 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.

Проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1, як науковому працівнику, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 вересня 2016 року у справі № 133/476/15 яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, після отримання права на пенсію як науковому працівнику, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Таким чином, при призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача здійснити призначення пенсії за віком, то таке призначення має бути здійснене з 06.03.2017 року, оскільки позивач подав заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме 06.03.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, які суд задовольняє, а також відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд доходить висновку, що з бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Втім, суду не надано належним доказів надання правової допомоги позивачу, оскільки власне він звернувся до суду із позовною заявою, що підтверджено підписом, документи надіслані засобами поштового зв'язку.

Крім того, за умовами договору №79/ш про надання юридичних послуг від 06.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Клопковим С.М., а саме п.3.3, виконання послуги та її оплата підтверджується актом виконаних робіт, який підписується сторонами або їх уповноваженими представниками. Втім, надано лише акт про прийняття грошових коштів, до переліку юридичних послуг в цьому акті включено ознайомлення із матеріалами справи, участь адвоката у судовому засіданні. Втім, зазначених послуг представник позивача не вчиняв, акту виконаних робіт в матеріалах справи не міститься, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 9-11, 90, 94, 99-103, 122, 159-162, 185, 186, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов'язати Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (код за ) призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 06 березня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Г. Карабак