Справа № 826/3152/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3152/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2017 року № 826/3152/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заперечень чи пояснень щодо позову суду не надано.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАСУ) судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (надалі – ПКУ) проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податків до бюджету. За результатами проведеної перевірки складено акт від 01.10.2015р. №1131/26-57-15-01-20, яким встановлено порушення терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 ПКУ.

Не погоджуючись з встановленим порушенням, позивачем подано на адресу податкового органу заперечення від 27.10.2015р. №633.

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне.

Надаючи правову оцінку обставинам викладеним сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугувало встановлення перевіркою несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість за липень 2015 року та вересень 2015 року.

Щодо затримки строків сплати суми податкового зобов’язання у розмірі 650655грн. на 1 день судом встановлено, що 20.08.2015р. позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, з визначенням податку на додану вартість у розмірі 650655грн.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем було порушено граничний строк сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість за липень 2015 року на 1 день.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 49.18. ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

При цьому передбачено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 49.20 ПК України).

У відповідності до п.203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п. 203.2 ст. 203 ПК України, сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Отже, ПК України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену в поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації, крім випадків, установлених ПК України. При цьому передбачено: якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Однак, ПК України не визначено граничного строку сплати податків, якщо останній день сплати припадає на вихідний (святковий) день.

Європейською конвенцією про обчислення строків (ETS №76) від 16.05.1972р., яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у ст.5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховується. Однак, якщо dies ad quem (для цілей цієї Конвенції термін «dies ad quem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

У відповідності до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, виходячи з наведених норм, можливо дійти висновку, що граничний строк сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість за податковою декларацією за липень 2015 року, який становить 30.08.2015 року та перепадає на вихідний, є перший операційний ( банківський) день, тобто 31.08.2015 року, у відповідності до чого позивачем здійснено сплату податкового зобов’язання у розмірі 650655,00грн без порушення граничного строку сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Судом встановлено, позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію за липень 2015 року 20.08.2015 року.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу застосовуються у разі не сплати платником податків протягом строків, визначених ПК України, суми самостійно визначеного грошового зобов’язання та внаслідок набуття узгодженості грошового зобов’язання, визначеного контролюючим органом.

Оскільки, зарахування коштів з податку на додану вартість за липень 2015 року відбулось у перший робочий день після вихідного, отже у відповідача відсутні підстави для застосування відповідальності до позивача.

Крім того, суд звертає увагу не наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві акт перевірки вручений 13.10.2015р., заперечення на акт перевірки розглянуто 23.10.2015р. Податкове повідомлення-рішення винесено 30.10.2015р, отримане позивачем 04.11.2015р.

Пунктом 86.1 ст.86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПКУ податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платником податку акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки – з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином, ПКУ встановлено два строки для надсилання податкового повідомлення-рішення:

10 робочих днів з дня вручення акта перевірки (якщо заперечення проти акта не подаються);

3 робочих дня, наступних за днем розгляду заперечень проти акта перевірки.

Тобто, законодавством чітко визначено порядок, строки та підстави прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки діяльності платників податків, які оформлені відповідним актом та свідчать про порушення вимог законодавства.

Прийняття податкового повідомлення-рішення після спливу строків, визначених нормами ст.86 ПКУ та, в даному випадку, за результатами інвентаризації, проведеної органом державної податкової служби відносно донарахованих сум штрафних санкцій, законодавством не передбачено.

Згідно до п.п.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню судом, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 50, 70, 71, 72, 86, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» задовольнити повністю.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» (код ЄДРПОУ 30176505) здійснений ним судовий збір у розмірі 1378 грн. 00коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві (код ЄДРПОУ 39513550).

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій