Справа № 808/4863/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Київ К/800/39535/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Мороз Л.Л. Калашнікової О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014

року

у справі № 808/4863/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійнийзавод

"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"

до 1) Запорізької митниці,

2) Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій

області

про визнання протиправними та скасування рішення, стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійнийзавод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" звернулося до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці, Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення, стягнення суми.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2012/000566/1 від 13.12.2012 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2012/00790 від 13.12.2012 року за ВМД № 112030000/2012/022641;

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 112030000/2012/000614/1 від 28.12.2012 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2012/00839 від 28.12.2012 року за ВМД № 112030000/2012/024054;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» переплату ввізного мита у сумі 45 033,14грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції рішення мотивував тим, що у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, які підтверджується даними цінової інформації ЄАІС. З урахуванням наведеного митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Позивачем, в порушення вимог чинного законодавства, не виконано законні вимоги Митниці щодо надання додаткових документів, необхідних для розгляду питання стосовно встановлення дійсної митної вартості товару. Тому подальші дії відповідача є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Митним кодексом України. Позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суму переплати ввізного мита у розмірі 45033 грн. 14 коп. суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки рішення про корегування заявленої митної вартості прийняті правомірно, а відтак переплата ввізного мита у позивача відсутня.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року скасовано.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна» задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці від 13.12.2012 року року № 112030000/2012/000566/1 та від 28.12.2012 року №112030000/2012/000614/1 про коригування митної вартості товарів.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2012/00790 від 13.12.2012 року та № 112030000/2012/00839 від 28.12.2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Суд апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог виходив з того, що в надані декларантом документи містили всі необхідні числові значення для визначення числового значення заявленої митної вартості - кількість та тип виливниць, їх ціна відповідно типу виливниць. В частині відмови у задоволенні позовних вимог суд дійшов висновку, що позивач зазначивши однією із позовних вимог стягнути суму бюджетного відшкодування з Державного бюджету України обрав неналежний спосіб захисту.

Не погоджуючись рішенням суду апеляційної інстанції, Запорізька митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилалася на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року в частині задоволення позову та залишити в тій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року в силі.

Запорізька митниця подала до Вищого адміністративного суду України клопотання про заміну відповідача у справі.

Своє клопотання мотивує тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» утворено Запорізьку митницю Міндоходів, яка є правонаступником Запорізької митниці.

За статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням обставин справи та наведеної норми права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за потрібне задовольнити клопотання відповідача та замінити Запорізьку митницю на її правонаступника - Запорізьку митницю Міндоходів.

На адресу Вищого адміністративного суду України надійшли письмові заперечення від Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" в яких просив касаційну скаргу відповідача - 1 залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами контракту № 13120819 укладеного 16.10.2012 року між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» (Покупець) і «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» (Продавець) продавець зобов'язався поставити позивачу товар відповідно до специфікацій на умовах DDU Запоріжжя у відповідності до Інкотермс 2000.

На підставі Контракту № 13120819 від 16.10.2012 року та додатку № 1, позивачем від Компанії «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» отриманий товар «виливниці», країна виробництва Німеччина.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення такого товару позивачем до відповідача 13.12.2012 року подана вантажна митна декларація №112030000/2012/022641, відповідно до графи 43 якої, позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди. 28.12.2012 року була подана вантажна митна декларація №112030000/2012/024054, відповідно до графи 43 якої, позивачем зазначено основний метод (перший) визначення митної вартості за ціною угоди який передбачено статтями 266, 267 Митного кодексу України.

При поданні ВМД позивачем подавались певні документи, зокрема зовнішньоекономічний договір № 131208І9, додаток 1 від 16.10.2012 року, лист № 213-2549, лист № 11/6041, відповідні інвойси.

Також разом з ВМД позивачем подавалась декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Відповідачем були затребувані згідно пункту 3 статті 53 Митного кодексу України наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні показники товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

За результатами перевірки наданих позивачем документів для митного оформлення товару, відповідачем винесені рішення від 13.12.2012 року № 112030000/2012/000566/1 та від 28.12.2012 року № 112030000/2012/000614/1 про коригування митної вартості товарів та у зв'язку з цим видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112030000/2012/00790 від 13.12.2012 року та № 112030000/2012/00839 від 28.12.2012 року.

Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що документи надані позивачем до митного оформлення не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару. Зазначив, що у позивача були відсутні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з огляду на наступне.

При поданні ВМД позивачем були надані наступні документи, а саме, інвойс № 40.011 від 15.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.545 від 15.11.2012 року, сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 121888,експертна декларація № MRN 12DЕ38Е6, інвойс № 40.019 від 16.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.552 від 16.11.2012 року, сертифікат відповідності, сертифікат походження, СМR № 120601.експертна декларація № MRN 12DЕ031Е5, інвойс № 40.028 від 19.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.558 від 19.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 006468,експертна декларація № MRN 12DЕ84Е2, інвойс № 40.038 від 20.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.564 від 20.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 006350,експертна декларація № MRN 12DЕ28Е0, інвойс № 40.042 від 21.11.2012 року, № 40.043 від 21.11,2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.568 від 21.11.12 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 05817,експертна декларація № MRN 12DЕ23Е6, інвойс № 40.070 від 26.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.584 від 26.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR №006313,експертна декларація № MRN 12DЕ46Е5, інвойс № 40.077 від 27.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.590 від 27.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR №006561, експертна декларація № MRN 12DЕ03Е5, інвойс № 40.082 від 28.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.569 від 28.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 159536,експертна декларація № MRN 12DЕ54Е6, інвойс № 40.090 від 29.11.2012 року, DELIVERY-NOTE № 26.602 від 29.11.2012 року,сертифікат відповідності,сертифікат походження, СМR № 191213,експертна декларація № MRN 12DЕ07Е2, та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

Також разом з ВМД позивачем була подана декларація митної вартості товару ф. ДМВ-1, в якій митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтей 57, 58 Митного кодексу України, тобто - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Підставою для виникнення сумнівів у митного органа у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом стала наявність у митного органу інформації щодо митної вартості подібних товарів, у зв'язку з чим було витребувано додаткові документи.

Однак, при прийняті рішення, відповідачем не було враховано, що згідно контракту № 13120819 та додатку 1 від 16.10.2012 року була узгоджена вартість товару за одиницю виміру цього товару - штуку, тоді як відповідача за спірними рішеннями про коригування митної вартості вказав вартість за кілограм товару.

Умовами зовнішньоекономічного контракту № 13120819 на постачання виливниць, зокрема за додатком №1 від 16.10.2012 передбачено, що сторони узгодили ціни на виливниці, виходячи із ціни за 1 шт., тому що вказані виливниці виготовлюються за спеціальним замовленням та індивідуальними кресленнями.

Дана ціна товару підтверджується наданими інвойсами, сертифікатами походження, експертними деклараціями, відвантажувальними відомостями, листами компанії виробника, калькуляцією вартості виливниць, висновком цінової експертизи виливниць, наданий ДП «Держзовнішінформ».

Надані декларантом документи містили всі необхідні числові значення для визначення числового значення заявленої митної вартості - кількість та тип виливниць, їх ціна відповідно типу виливниць.

Стосовно стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна» переплати ввізного мита в сумі 45033,14 грн., суд апеляційної інстанції також дійшов правильного висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне.

Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затверджений наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 р. N 611/147, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 25 вересня 2007 р. за N 1095/14362, регламентує взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Оскільки вищевказаним Порядком передбачено, що Митний орган на підставі заяви платника надає органу Державного казначейства України висновки про суми відшкодування митних платежів та Реєстр висновків про суми такого відшкодування, в такому випадку органи казначейства повинні відшкодовувати суми надмірно сплаченого ввізного мита виключно на підставі висновків Митних органів. Тому позивач, заявляючи позовну вимогу про стягнення суму бюджетного відшкодування з Державного бюджету України обрав неналежний спосіб захисту.

Вирішення питання про стягнення надмірно сплаченої суми ввізного мита, фактично буде визначенням митної вартості ввезеного товару, а у відповідності до діючого законодавства України, судові органи своїми рішеннями не можуть підміняти інші державні органи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

У зв'язку з чим у суду відсутні належні правові підстави для скасування вказаної постанови.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання Запорізької митниці Міндоходів про заміну відповідача у справі - задовольнити.

Замінити Запорізьку митницю її правонаступником - Запорізьку митницю Міндоходів.

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 808/4863/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді