Справа № 820/2370/17
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 серпня 2017 р. № 820/2370/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Андрієць М.О.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом

Приватного нотаріусу Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3
до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватний нотаріус Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в якому просить суд скасувати наказ Центральної ОДПІ м. Харкова та визнати дії центральної ОДПІ м. Харкова протиправними; скасувати вимогу про сплату боргу в сумі 76140,82 грн.; скасувати рішення №004261304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказ про проведення перевірки - є безпідставним, дії відповідача по проведенню цієї перевірки - протиправними, а рішення винесено відповідачем, такими що не відповідає діючому законодавству, а тому є незаконним.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідач при винесенні оскаржуваного наказу, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу діяв в межах, передбачених законодавством.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 09 вересня 2016 року Центральною ОДПІ м. Харкова було видано наказ №1100 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки само зайнятої особи ОСОБА_3, керуючись п.п. 20.1.1., 20.1.4, 20.1.6., п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4., п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п.2 ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». 19 грудня 2016 року ОСОБА_3, приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу надійшла вимога про сплату боргу на загальну суму 76140 грн. 82 коп. Підставою для направлення вимоги про сплату боргу був акт від 04.11.2016р. №4273/НОМЕР_1 Головного управління ДФС у Харківській області Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки само зайнятої особи ОСОБА_3, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р.» за результатами якого було встановлено, що звітність платником єдиного внеску була надана з порушенням п. 5 ч. 3 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 "Про затвердження порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". За результатами чого було донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.12015р. по 31.12.2015р. у сумі 76140,82 грн.

Позивач зазначає, що сфера дії Податкового кодексу України не поширюється на єдиний внесок, ПКУ не регулює відносини, що виникають у сфері справляння єдиного внеску.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі - Закон №2464) органи доходів і зборів мають право проводити перевірки, зокрема, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Так, положеннями п. 75.1 ст. 75 ПКУ передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Податковим Кодексом України.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених Податковим Кодексом України.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

В свою чергу нормами ст.78 ПК України визначено порядок проведення документальної позапланової перевірки.

Так, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 78.7 ст. 78 Податкового кодексу України, перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодекс документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно п. 79.2 ст. 79 ПК України, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з положеннями п. 79.3 ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Так, у зв'язку із встановленням недостовірності даних при проведенні камеральної перевірки поданої позивачем звітності з ЄСВ за 2015 рік відповідачем на адресу ОСОБА_3 надіслано запит «Про надання інформації» (лист від 19.05.2016р. №6005/209-30-13-02-23/9), що направлений засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення та відповідно до відмітки на поштовому повідомленні отриманий позивачем 17.06.2016р., та запропоновано надати пояснення стосовно невірного відображення в Додатку 5 таблиці 3 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» суми чистого доходу за 2015 рік з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Також, у надісланому запиті зазначено про те, що у випадку ненадання пояснень буде проведено документальну позапланову перевірку.

Однак, пояснень, що підтверджували б суму чистого доходу за 2015 рік з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску ОСОБА_3 не надано, а лише у відповіді від 21.06.2016р. вих. №101/01-16 зазначено про те, що перевірити нотаріуса як само зайняту особу взагалі неможливо.

Отже, у зв'язку з неотриманням контролюючим органом пояснень від платника податків на підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України відповідачем 09.09.2016р. видано наказ за №1100 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки само зайнятої особи ОСОБА_3.», який разом з письмовим повідомленням від 09.09.2016р. №116 про дату початку проведення перевірки направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення та отримано останньою 17.09.2016р.

Таким чином, всі вимоги, передбачені ПК України щодо порядку призначення та початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки відповідачем були дотримані, що дало право контролюючому органу розпочати відповідну перевірку.

Крім того, суд зазначає, що сам по собі наказ на проведення перевірки не створює для позивача будь-яких наслідків його видання, а отже не може бути скасований у зв'язку з відсутністю порушень законних прав та інтересів платника податків. Поряд з цим оскаржуваний наказ вичерпав свою дію шляхом проведення перевірки та складання за її наслідками акту.

Так, за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки, оформленої актом від 04.11.2016р. №4273/20-30-13-04/НОМЕР_1, що направлений на адресу позивача засобами поштового зв'язку та отриманий 15.11.2016р., встановлено порушення ОСОБА_3 п. 5 ч. 3 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу ІІІ цієї Інструкції.

Згідно Таблиці 3 Додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за 2015 рік ОСОБА_3 відобразила в графі 2 «Сума доходу, заявлена в податковій декларації» за 2015р. - 593169,10 грн., в графі 3 «Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску» - 39926,00 грн., в графі 5 сума нарахованого єдиного внеску - 13854,32 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464 для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь упровадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдино: внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015р. №449 (далі - Інструкція №449) платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкове декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До вказаної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахувань єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Так, згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік позивачем відображено суму чистого оподатковуваного доходу в розмірі 593169,10 грн. Дохід отримано протягом 12 місяців 2015 року. При цьому, сума доходу отриманого протягом грудня 2015 року складає 57669,10 грн., в той час як сума отриманого доходу протягом січня - листопада 2015 року складає по 1500 грн. щомісяця.

За результатами перевірки, враховуючи приписи п.п. 3 п. 5 розділу IV Інструкції №449 сума чистого доходу позивача, що повинна була бути зазначена у звіті з ЄСВ складала 49430,75 грн. щомісяця. Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини складає 20706,00грн. (1218*17). Тобто базою нарахування єдиного внеску є сума 20706,00грн. щомісяця.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №2464, у редакції, що діяла станом на 04.01.2015р., максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Таким чином, різниця між базою нарахування єдиного внеску, визначеною позивачем і встановленою перевіркою складає 19206,00 грн. у січні - серпні 2015 року (20706,00 - 1500,00 грн.) та 21926,00 грн. у вересні - грудні 2015 року (максимальна величина складала 23426,00 грн. (1378,00 грн. *17), 23426,00 грн. - 1500,00грн.).

Тобто, сума донарахувань грошових зобов'язань з ЄСВ у 2015 році склала 76140,82 грн., з урахуванням ставки ЄСВ у 2015 році - 34,7% (20706,00*34,7% =7184,98 грн. - 520,50 грн., визначені позивачем та 23426*34,7%=8128,82грн. - 520,50 грн., визначені позивачем).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі-Закон №2464) визначено поняття єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 передбачено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме, зокрема: нотаріальну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини 2 ст. 6 Закону №2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 3 статті 6 Закону №2464 передбачено, що обов'язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону.

Відповідно до абзацу 4 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до положень статті 178 ПК України.

Згідно з п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до пунктів 178.4, 178.6 статті 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб. Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Таким чином, єдиний внесок нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, який визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності. В свою чергу, сума чистого оподатковуваного доходу визначається платником податку з доходів фізичних осіб у податковій декларації про майновий стан і доходи.

Частиною третьої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з п. 3 ч.11 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Положеннями ч. 16 ст. 25 Закону №2464 встановлено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Таким чином, враховуючи вищевикладене Центральна ОДПІ при винесенні оскаржуваних наказу про проведення перевірки, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) діяла в межах, у спосіб та у порядку, передбаченому чинним законодавством, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного нотаріусу Харківського міського Нотаріального округу ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Повний текст постанови складено 16 серпня 2017 року.

Суддя М.М.Панов