Справа № 820/6689/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 р. Справа № 820/6689/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державної аудиторської служби України про скасування вимоги, -

В с т а н о в и л а:

07 грудня 2016 року позивач публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») звернулося до суду з позовом, яким просить скасувати вимогу відповідача Державної аудиторської служби України (далі - Держаудитслужба), яка викладена у листі від 26 жовтня 2016 року № 05-14/310, щодо зобов'язання підприємства усунути порушення законодавства, виявлені в діяльності регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця» - «Південна залізниця», в установленому законодавством порядку та зобов'язання розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у зазначених у вимогі порушеннях, до встановленої законом відповідальності, в частині тверджень, зазначених у пунктах 14 та 15 мотивувальної частини вимоги № 05-14/310.

Позивач зазначає, що вищеозначені вимоги, в їх оскаржуваній частині, не відповідають нормам чинного законодавства, носять формальний характер, оскільки їх виконання у законній спосіб неможливо. Таким чином, позивач вважає оскаржувані вимоги незаконними.

Постаново Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року в задоволені адміністративного позову ПАТ «Укрзалізниця» відмовлено.

Судове рішення вмотивоване висновком суду про відсутність у галузі транспорту та Укрзалізниці врегульованого механізму процедури списання з балансу залізниць, в тому числі, їх підрозділів, приватизованих квартир, що призвело до завищення активу ПАТ «Укрзалізниця» (по регіональної філії «Південна залізниця») на суму 21 650 113,76 грн та, відповідно, до викривлення фінансової звітності позивача (рядків 1010, 1011 Балансу (Звіту про фінансовий стан) форма №1), що є порушенням пункту 3 розділу III Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73.

Також судом зазначено, що внаслідок укладення ПАТ «Укрзалізниця» (по регіональної філії «Південна залізниця») додаткових договорів до договорів оренди нерухомого майна з порушенням вимог законодавства, в порушення вимог п. 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 із змінами, державним бюджетом недоотримано частини орендної плати в розмірі 70% на суму 2 167 643,28 грн., чим завдано державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

При цьому, з посиланням на висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, які викладені у його багаточисленних постановах, суд зауважив, що правомірність виставлених Держаудитслужбою вимог може оцінюватись лише під час вирішення справи за позовом органів державного фінансового контролю до підконтрольного суб'єкта про зобов'язання виконати ті чи інші вимоги контролюючого органу. Лише в цьому випадку суд зобов'язаний, перевірити, чи є вимоги Держаудитслужби обґрунтованими та чи вірно встановлений розмір збитків, які підлягають відшкодуванню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ПАТ «Укрзалізниця», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Скаржник зазначає, шо висновок суду: «З огляду на вищезазначене, відсутність у галузі транспорту та Укрзалізниці врегульованого механізму процедури списання з балансу залізниць, в тому числі, їх підрозділів, приватизованих квартир, призвело до завищення активу регіональної філії «Південна залізниця» і відповідно ПАТ «Українська залізниця», на суму 21 650 113,76 грн. та, відповідно, до викривлення фінансової звітності позивача станом на 30 вересня 2012 року, на 31 грудня 2012 року, 31 грудня 2013 року, 31 грудня 2014 року та на 30 червня 2014 року (рядків 1010, 1011 Балансу (Звіту про фінансовий стан) форма №1), що є порушенням пункту 3 розділу III Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 № 73» прийнятий судом з порушенням норм матеріально вимоги від 26 жовтня 2016 року № 05-14/810 та акту ревізії від 20 вересня 2016 року № 05-21/111.

Також скаржник зазначає, що судом не враховано, та не надано належної правової оцінки тому, що приватизований житловий фонд, на підставі відповідних правовстановлюючих документів, а також акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма №03-1), списується з балансу, відповідно до розділу III «Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських операцій, які володіють та/або користуються об'єктами державної, комунальної власності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19 грудня 2006 року №1213.

Пунктом 2 розділу III вказаного Положенням передбачено, що « 2. безоплатна передача державними (казенними) та комунальними підприємствами за рішенням органу, уповноваженого управляти державним майном, або органу місцевого самоврядування цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів, нерухомого майна (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, приміщення), іншого окремого індивідуально визначеного майна підприємств, житлового фонду та інших об'єктів соціальної інфраструктури відображається за кредитом рахунків обліку цих активів (первісна або переоцінена вартість) і дебетом...».

Статтею 5 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу АТ «Укрзалізниця», у тому числі списання, продаж, безоплатна передача, надання в користування, оренду, обмін, а також виведення з експлуатації рухомого складу, у тому числі контейнерів, здійснюються АТ «Укрзалізниця» відповідно до його статуту та законодавства.

При цьому пунктом 33 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Постанова КМ України, від 18 січня 2017 року № 52) встановлено, що Товариство не має права безоплатно передавати майно, внесене до його статутного капіталу, іншим юридичним особам чи громадянам, крім передбачених законом випадків. Розпорядження майном товариства, в тому числі шляхом списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію відповідного майна, розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу товариства, та майном, набутим товариством під час його господарської діяльності, здійснюється в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням обмежень щодо розпорядження таким майном, визначених законом та цим Статутом.

Таким чином, на даний момент ані законами України, ані іншими підзаконними нормативними документами не визначений порядок та механізм відчуження майна ПАТ «Укрзалізниця» у випадку приватизації житлового фонду. Позивач не може нести юридичну відповідальність за не врегулювання на законодавчому рівні питання відчуження приватизованого майна.

Судом першої інстанції не враховано, та не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з приписами статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди. А відповідно до статті 23 вказаного Закону в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та абзацу другого пункту 2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту. Відповідно до статті 20 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу.

У відповідності до передавального акту від 18 серпня 2015, затвердженого Міністром інфраструктури України, орендоване майно також передано Державним підприємством «Південна залізниця» до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця»

Листами від 30 жовтня 2015 року ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» повідомила орендарів про державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця», яку було здійснено 21 жовтня 2015 року.

Листом від 24 листопада 2015 року № ШМ-12/2667 ПАТ «Укрзалізниця» повідомила ФДМ України про необхідність здійснення заходів з організації переукладення договорів оренди майна залізничного транспорту загального користування, що увійшло до статутного капіталу Товариства.

Листом від 12 січня 2015 року № Ц-1/2-3/117-16 ПАТ «Укрзалізниця» надала Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області реєстри договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу Товариства для здійснення заходів щодо зміни орендодавця з 01 грудня 2015 року - початку фінансово-господарської діяльності Товариства та надання відповідних наказів з припинення нарахування орендної плати до бюджету.

Скаржник зазначає, що таким чином, ПАТ «Укрзалізниця» і регіональною філією «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» своєчасно і в повному обсязі підтверджено правонаступництво по укладених раніше договорах оренди.

Згідно з умовами договорів, статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», регіональне відділення ФДМУ по Харківській області з 01 грудня 2015 року не мало законних підстав для продовження орендних відносин та отримання орендних платежів. Відповідно до статей 15, 23 зазначеного Закону до ПАТ «Укрзалізниця» переходять права і обов'язки за договорами оренди, укладеними регіональними відділеннями Фонду державного майна України.

Таким чином, скаржник вважає, що у відповідності із вказаними приписами законодавства, а також на підставі статей 513, 514 ЦК України, згідно з якими правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, регіональною філією «Південна залізниця» і були укладені додаткові договори з орендарями про заміну орендодавця. З моменту укладення цих договорів позивач цілком законно отримував 100% орендної плати як власник цього майна.

Крім того, скаржник вважає, що судом не надано належної оцінки листу-відповіді Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 29 вересня 2016 року № 43-4889.

Скаржник вказує, що висновок суду про те, що до проведення державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», воно формально залишатиметься державною власністю із відповідним правовим режимом орендних правовідносин, сплати орендної плати тощо», а також: «Таким чином, право розпорядження майном товариства, яке полягає також у правоздатності останнього виступати орендодавцем цього майна, невід'ємно пов'язане із наявністю державної реєстрації прав власності на це майно» не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Судом не враховані приписи спеціального Закону, а саме статті 4 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» відповідно до яких внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Таким чином, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що «ПАТ «Укрзалізниця» на даний час не може підтвердити набуття прав власності на об'єкти нерухомого майна, які є предметом договорів оренди, укладених Регіональним відділенням, а тому законні підстави для передачі ПАТ «Українська залізниця» функцій орендодавця за відповідними договорами відсутні, як відсутні і підстави для перерахування орендної плати за користування таким майном на рахунки ПАТ «Українська залізниця»» взагалі не відповідає зазначеним вище приписам чинного законодавства та прийнятий через неповне з'ясування обставин, які мають істотне значення для вирішення справи.

Скаржник зазначає, що судом не взято до уваги, що рішенням від 26 квітня 2016 року Господарського суду Харківської області у справі № 922/6624/15 (залишеним без змін Харківським апеляційним господарським судом 22 серпня 2016 року) за позовом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву до ТОВ «Комерційна фірма Закор М, ЛТД», м. Харків, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» встановлено законність набуття права власності ПАТ «Укрзалізниця» на майно, яке внесено до його статутного капіталу на підставі передавального акту та отримання 100% орендної плати за орендоване майно.

Скаржник також зазначає, що відповідно до тексту оспорюваної вимоги від 26 жовтня 2016 року № 05-14/810 Держаудитслужба прямо не зобов'язувала позивача щодо відшкодування збитків, відтак є висновок суду що «...правомірність виставлених Держаудитслужбою вимог може оцінюватись лише під час вирішення справи за позовом органів державного фінансового контролю до підконтрольного суб'єкта про зобов'язання виконати ті чи інші вимоги контролюючого органу» є хибним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення згідно положень ст. 201 ч. 1 п. 1 КАС України -зміні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 519-р функції і повноваження Державної фінансової інспекції України покладено на Державну аудиторську службу України, повноваження якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 «Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 затверджено Положенням про Державну аудиторську службу України (далі - Положення), яким визначено, що Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Статтею другою Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 877-V, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до головних завдань органу Державного фінансового контролю належить здійснення державного Фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-VI «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» державне підприємство «Південна залізниця» реорганізоване шляхом злиття у публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Державна реєстрація юридичної особи - публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснена 21 жовтня 2015 року, номер запису 1 060039, ідентифікаційний код 40075815, також до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про утворення регіональної філії «Південна залізниця» публічного і акціонерного товариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ ВП 40081216.

На виконання п. 2.6 плану контрольно-ревізійної роботи на II квартал 2016 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ПАТ«Укрзалізниця»та його філій за період з 21 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року, результати ревізії відображені в акті ревізії від 20 вересня 2016 року № 05-21/111.

За відхиленням заперечень підприємства (в частині предмету спору), на підставі пункту 1 частини 1 статті 8, пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15 Закону № 877-V, підпункту 9, підпункту 4, підпункту 16, пункту 6 Положення, пункту 46, підпунктів 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550, на адресу ПАК «Укрзалізниця»відповідачем скерована вимога від 26 жовтня 2016 року за №05-14/810 «Щодо усунення порушень законодавства», якою зобов'язано позивача:

1. Опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку;

2. Розглянути питання про притягнення працівників підприємства, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

Порушення викладені у мотивувальній частині вимоги із розбивкою по філіях, які підлягали перевірці, зокрема, в результаті проведеної перевірки по регіональній філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Державною аудиторською службою України встановлено:

На порушення пункту 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 «Баланс» від 31 березня 1999 року № 87 та пункту 3 розділу 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, у регіональній філії «Південна залізниця» обліковується житло, власниками якого відповідно до статей 8 та 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХП (зі змінами та доповненнями) визначено їх мешканців, що мають відповідні документи», що призвело до завищення активів регіональної філії «Південна залізниця» на суму 21 650 113,76 грн (пункт 14 оскаржуваної вимоги);

Унаслідок укладення додаткових договорів до договорів оренди нерухомою майна з порушенням вимог статі 512, частини 3 статі 636 Цивільного кодексу України, пункту 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, зі змінами, державним бюджетом недоотримано частину орендної плати в розмірі 70 % на суму 2 167 643,28 грн., чим завдано державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму (пункт 15 оскаржуваної вимоги).

Погоджуючись із загальним висновком суду щодо необґрунтованості позовних вимог ПАТ «Укрзалізниця», колегія суддів зазначає, що положення статті 1 Закону України 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного Житлового фонду» визначають, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України; державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до статті 5 цього Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, за деякими виключеннями, що не стосуються предмету спору, для приватизації громадянами України житла не має значення питання перебуває це житло на балансі органу місцевого самоврядування або на балансі державного підприємства, установи чи організації.

Згідно із визначенням, наведеним у пункті 4 П(С)БО 7 «Основні засоби», це матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік)». Таким чином, незалежно від використання активів у господарській чи іншій діяльності підприємства, якщо строк їх користування більше одного року та їх вартість відповідає вартісному критерію визнання «Основний засіб» на підприємстві, у бухгалтерському обліку вони будуть обліковуватися саме, як «Основний засіб».

Пунктами 3 та 4 розділу 1 П(С)БО І «Загальні вимоги до фінансової звітності» визначено, що активи, це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому; у балансі (підприємства) відображаються активи, зобов'язання та власний капітал підприємства.

Судом установлено, що до ревізії підрозділами регіональної філії «Південна залізниця» надані свідоцтва про право власності на житло громадян, витяги про реєстрацію права власності цих громадян на нерухоме майно, які свідчать про приватизацію мешканцями 68 квартир первісною вартістю 49 184 306,63 грн. та залишковою вартістю - 21 650 113,76 грн., перелік житлового фонду, що знаходиться на балансі ВП «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» та довідки про приватизоване житло Служби колії, Служби МТЗ, Служби пасажирських перевезень, СП «Харківська автобаза».

За висновками проведеної ревізії, - встановлено, що станом на 31 травня 2016 року на балансі ПАТ «Укрзалізниця» - регіональна філія «Південна залізниця», по рахунку 10 «Основні засоби» балансова (залишкова) вартість приватизованих квартир (будинків) у розмірі 21.650.113,76 грн обліковується в порушення пункту 3 розділу 1 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку І «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 75, так як актив відображається в балансі при умові, що оцінка його меже бути достовірно визначена і очікується отримання в майбутньому економічної вигоди, пов'язаної з його використанням.

Як наслідок зазначене призвело до завищення активу регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на суму 21 650 113,76 грн. та, відповідно до викривлення фінансової звітності філії станом на 01 січня 2015 року, станом на 31 грудня 2015 року та станом на 31 травня 2016 року (рядків 101, 1011 та 1011 Балансу (Звіту про фінансовий стан, форми № 1), що є порушенням п. 3 розділу 3 П(С)БО І «Загальні вимоги до фінансової звітності».

У листі Міністерства фінансів України від 24 липня 2007 року №31-34000-20-10/15050 щодо порядку списання з балансу підприємства приватизованих квартир зазначено, що приватизовані квартири в багатоквартирних будинках, що не передані на баланс іншої юридичної особи, відображаються відповідно до Методичних рекомендацій з перенесення сальдо рахунків і субрахунків попереднього плану рахунків бухгалтерського обліку виробничо-господарської діяльності об'єднань, підприємств і організацій на рахунки і субрахунки Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291 (лист Міністерства фінансів України від 04 лютого 2000 року №18-424 на субрахунку 1031 «Приватизований житловий фонд»). Амортизація приватизованого житлового фонду балансоутримувачем як підприємством, діяльність якого не спрямована на відновлення такого фонду, відображається у порядку, передбаченому пунктом 30 ПСБО 7.

Відповідно до Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об'єктами державної, комунальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19 грудня 2006 року № 1213, передача основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, які належать до державної або комунальної власності, які не ввійшли до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі приватизованого житлового фонду, підприємством відображається у бухгалтерському обліку в порядку, викладеному в розділі IIІ.

Порядок передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає провадження діяльності з утримання житлового комплексу, з балансу колишнього балансоутримувача, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначене призвело до завищення активу регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на суму 21 650 113,76 грн. та, відповідно, до викривлення фінансової звітності позивача, що є порушенням пункту 3 розділу III Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності».

Колегія суддів зазначає, що посилання ПАТ «Укрзалізниця» на відсутність законодавчо урегульованого механізму відчуження майна підприємства може слугувати підставою для обґрунтування очікуваної відповідачем інформації з приводу вжитих заходів з усунення встановлених ревізією порушень але не підставою для скасування цієї вимоги.

Так, пунктом 3 розділу 3 П(С)БО І «Загальні вимоги до фінансової звітності» установлено, що фінансова звітність повинна бути достовірною. Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог ПАТ «Укрзалізниця» в цій їх частині.

Як убачається із пункту 15 оскаржуваної позивачем вимоги Держаудитслужби, за наслідками проведеної ревізії відповідачем було установлено, що у наслідок укладення додаткових договорів до договорів оренди нерухомою майна з порушенням вимог статі 512, частині 3 статті 636 Цивільного кодексу України, пункту 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, зі змінами, державним бюджетом недоотримано частину орендної плати в розмірі 70 % на суму 2 167 643,28 грн., чим завдано державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Частиною 1 статі 244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів зазначає, зо за висновком Верховного суду України, що викладений в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-436-1, - органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Розглянувши справу Верховний Суду України дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Оскільки в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача, а у справі, що розглядається оскаржувана вимога Держаудитслужби (в частині оскарження пункту 15) вказує на виявлені під час проведення ревізії збитки та їхній розмір, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ «Укрзалізниця» в цій їх частині.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу Держаудитслужби, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що внаслідок укладання додаткових до договорів оренди нерухомого майна з порушенням вимог законодавства, в порушення вимог пункту 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (із змінами) Державним бюджетом недоотримано частини орендної плати в розмірі 70% на суму 2 167 643,28 грн., чим завдано Державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

З урахуванням наведеного, керуючись положеннями статі 201 КАС України, колегія суддів змінює в цій частині постанову Харківського окружного адміністративного позову від 19 травня 2017 року з підстав та мотивів відмови в задоволені позову.

Колегія суддів зауважує, що визначене судом першої інстанції в тексті постанови від 17 травня 2017 року « < > призвело до завищення активу регіональної філії «Південна залізниця» і відповідно ПАТ «Українська залізниця», на суму 21 650 113,76 грн. та, відповідно, до викривлення фінансової звітності позивача станом на 30 вересня 2012 року, на 31 грудня 2012 року, на 31 грудня 2013 року, на 31 грудня 2014 року та на 30 червня 2014 року < >» фактично є опискою, яка не впливає на суть, прийнятого рішення, та яку суд не позбавлений можливості усунути відповідно до положень ст. 170 КАС України.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 94, 184, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 2, 200, 201 ч. 1 п. 1, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року змінити з підстав та мотивів відмови в задоволені позову.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений і підписаний 11 серпня 2017 року.