Справа № 646/12643/15-а
Суддя: Єжов В. А.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/4/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України, в якій просив визнати протиправною і скасувати постанову ОСОБА_3 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 225/80700/15 від 14.09.2015 за ст. 485 Митного кодексу України.

В обґрунтування позову, зазначив, що постановою заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 225/80700/15 його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 50986,26 грн. Наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 митниця вбачає у тому, що він як керівник підприємства, не забезпечив сплату митних платежів у встановлені законом строки, визначені у графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 807100000/2014/054696 від 31.12.2014 та передбачені ч. 7 ст. 55 МК України.

Позивач вважає, що такі висновки відповідача не відповідають дійсності, оскільки, згідно ч. 6 ст. 307 МК України, у даному випадку фінансова гарантія не надавалась, тому немає підстав застосовувати 90-денний строк фінансової гарантії, посилання відповідача на необхідність сплати митних платежі у строки, вказані в графах 48 митних декларацій не підтверджуються нормами законодавства. На думку позивача, у даному випадку слід застосовувати ч. 4 ст. 3 МК України, оскільки законодавство не визначає чіткого строку сплати різниці в сумі митних платежів у випадку випуску товарів у вільний обіг без надання фінансових гарантій, тому обов"язок сплатити вказану різницю за ЕМД виникне після завершення процедури оскарження рішення про коригування митної вартості № 807100000/2014/054696 від 31.12.2014, яке стало підставою для їх нарахування. Крім того, позивач посилається на те, що в його діях відсутня умисна форма вини, при наявності якої наступає відповідальність за ст. 485 МК України, оскільки митний орган був повинний встановити, що ОСОБА_1, як директор ПП "Спецімпекс", усвідомлюючи, що різниця в сумі митних платежів повинна бути сплачена до 31.03.2015 року, володів достатніми коштами для сплати цих платежів та умисно не сплатив їх з метою заподіяння шкоди економічним інтересам держави. Однак недоліки митного законодавства не дають позивачу чітко визначити строк сплати різниці розміру митних платежів за даних обставин митного оформлення, при цьому позивач не заперечує необхідності сплатити різницю митних платежів у тому випадку, якщо рішення про коригування митної вартості буде залишено без змін за результатами судового оскарження.

12.07.2017 року представник позивача надав додаткове обгрунтування підстав позову, з посилання на те, що постанова ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 21.02.2017 у справі № 820/6512/15 залишена без змін ухвалою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017, скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 31.12.2014 № 807000003/2014/002107/2.

Представник позивача у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 митниці ДФС не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, згідно письмових заперечень позовні вимоги не визнає в повному обсягу.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 грудня 2014 року уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію (ЕМД) № 807100000/2014/054687 на товар: «Нетканні листи для виготовлення взуття».

За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією ОСОБА_3 митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № /2014/002107/1 від 31.12.2014, яким збільшено митну вартість задекларованого товару.

14.09.2015 заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 225/80700/15, якою ОСОБА_1, працюючого директором ПП «Спецімпекс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 50986,26 грн.

Згідно зі ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України, передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, з об'єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, зокрема щодо несплати митних платежів у строк, встановлений законодавством.

Згідно п. 39 ч. 1 ст. 4 МК України платник податків це особа, на яку відповідно до МК України, Податкового Кодексу України та інших законів України покладено обовязок зі сплати митних платежів.

Згідно ст. 6 Податкового кодексу України податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ст.9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать такі податки та збори: податок на додану вартість, мито.

Пунктом 9.2 ст. 9 Податкового кодексу України передбачено, що відносини, повязані з установленням та справлянням мита, регулюються митним законодавством, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України. Частиною 2 ст.271 МК України передбачено види мита, до яких зокрема відносяться ввізне мито та додатковий імпортний збір.

Згідно ч. 1 ст. 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України. Частиною 2 ст.271 МК України передбачено види мита, до яких зокрема відносяться ввізне мито та додатковий імпортний збір.

Пунктом 1 ч.1 ст.276 МК України передбачено, що платником мита є, зокрема, особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобовязань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобовязання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобовязань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Згідно ст. 306 МК України одним із способів забезпечення сплати митних платежів є зокрема фінансові гарантії.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 309 МК України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); 2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Відповідно до ч. 9 ст. 309 МК України завершення оформлення митної декларації є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобовязань перед органами доходів і зборів.

Водночас, відповідно до частини 6 ст. 307 МК України фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1 000 євро.

Тобто при незгоді з рішенням про коригування митної вартості у декларанта виникає обовязок забезпечувати сплату (надавати гарантію) різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, лише у випадку, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, перевищує суму, еквівалентну 1 000 євро.

В даному випадку різниця в сумі митних платежів розрахованих за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, скоригованою митним органом, склала 16995,42 грн. (883,66 євро).

З урахуванням вказаних норм ПП «Спецімпекс» сплатило митні платежі згідно з вартістю, визначеною декларантом, а ОСОБА_3 митниця ДФС здійснила всі митні формальності і випустила у вільний обіг імпортований ПП «Спецімпекс» товар за ЕМД № 807100000/2014/054696 від 31.12.2014.

30 квітня 2015 року ОСОБА_3 митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 за ст.485 МК України, хоча відповідачу було відомо, що рішення про коригування митної вартості № /2014/002107/2 від 31.12.2014, яке стало підставою для збільшення суми митних платежів, оскаржується ПП «Спецімпекс» до суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України строк дії фінансових гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Однак з урахуванням ч. 6 ст.307 МК України, у випадку оформлення ЕМД № 807100000/2014/054696 від 31.12.14 фінансова гарантія не надавалася.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, у графі 48 митної декларації зазначається або кінцевий термін дії гарантії (у випадках забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X МК України) або граничний строк стати грошових зобовязань у разі надання розстрочення (відстрочення) сплати митних платежів.

Оскільки при митному оформлені товарів за ЕМД №807100000/2014/054696 від 31.12.2014 гарантії, передбачені розділом X МК України, не надавалися, як і не надавалося розстрочення чи відстрочення сплати митних платежів (ст.304 МК України), то відсутні підстави для обовязку сплачувати митні платежі в строки, вказані у графі 48 митної декларації.

Відповідно до ч. 4 ст. З МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари через митний кордон України, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Частиною 4 ст. 3 МК України, передбачено обовязок сплатити вищезазначену різницю в сумі митних платежів за ЕМД № 807100000/2014/054696 від 31.12.2014 у ПП "Спецімпекс" мав виникнути після завершення процедури оскарження рішення про коригування митної вартості №/2014/002107/1 від 31.12.2014, яке і стала підставою для їх нарахування.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є зокрема особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до МК України.

Згідно п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку на додану вартість підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Згідно п. 46.1 Податкового кодексу України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобовязань.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна серед іншого сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.

Відповідно до положень ст. 4 МК України:

- випуск товарів - надання органом доходів і зборів права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети;

- вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України.

Згідно ч. 7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товару.

Як встановлено судом, постановою ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року задоволено адміністративний позов приватного підприємства «Спецімпекс» до ОСОБА_3 митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень. Визнані протиправними і скасовані рішення ОСОБА_3 митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів №807000003/2014/002097/2 від 29.12.2014, №807000003/2014/002100/2 від 29.12.2014, №807000003/2014/002107/2 від 31.12.2014, №807000003/2014/002108/1 від 31.12.2014, №807000011/2015/000054/2 від 05.01.2015, №807000011/2015/000055/1 від 05.01.2015, №807000011/2015/000056/1 від 05.01.2015, №807000011/2015/000057/1 від 05.01.2015.

Визнані протиправним і скасовані рішення ОСОБА_3 митниці про відмову визнати митну вартість заявлену декларантом з урахуванням додатково наданих документів, яке міститься у листі ОСОБА_3 митниці ДФС від 26.03.2015 № 20-70-25-02/00-2/2311.

Ухвалою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 митниці ДФС залишено без задоволення. Постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 21.02.2017 по справі № 820/6512/15 залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, ПП «Спецімпекс» як особа, відповідальна за сплату митних платежів, не мало сплачувати різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею до 31.03.2015, тобто у строк, зазначений у графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 807100000/2014/054696.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ПП Спецімпекс», не вчиняв протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які полягали у несплаті митних платежів у строк, встановлений законом, що спричинило недобори митних платежів, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9 11, 71, 159-160, 171-2 КАС України, ст. ст. 3, 4, 9, 55, 75, 264, 276, 278, 305, 306, 309, 485 МК України, ст.ст. 46. 206, 181 ПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ОСОБА_3 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 225/80700/15 від 14 вересня 2015 року за статтею 485 МК України у відношенні ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня оголошення постанови шляхом подання апеляційної скарги.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Єжов