Справа № 653/318/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 653/318/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Венглєвська Н.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання протиправним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із адміністративним позовом до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі - Щасливцевська сільрада) про визнання протиправним і скасування рішення 31 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 26 січня 2017 року за № 477 «Про розгляд заяви».

В обґрунтування позову, з посиланням на ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, зазначив про те, що відсутність вільного проїзду до бажаної земельної ділянки, яку він хоче отримати у власність, не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

За ствердженням позивача, такою підставою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позову.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 грудня 2016 року позивач, відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян» та ст.118 Земельного кодексу України, звернувся до Щасливцевської сільради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтованою площею 0,0600 га за рахунок земель комунальної власності, розташованої на території Щасливцевської сільради, яка межує з земельними ділянками, які мають кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 згідно доданого графічного матеріалу.

28 грудня 2016 року позивач отримав від виконавчого комітету Щасливцевської сільради повідомлення, у якому зазначалось, що порушене питання позивача буде розглянуто на черговій сесії у січні місяці, у зв'язку з необхідністю додаткового вивчення питання (а.с.15).

25 січня 2017 року, у зв'язку з тим, що протягом місяця з моменту реєстрації клопотання не було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не було надано мотивованої відмови у його наданні, позивач відповідно до вимог абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України уклав договір на надання послуг щодо комплексу робіт з землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що повідомив відповідача письмово (а.с.17).

26 січня 2017 року рішенням 31 сесії Щасливцевської сільради за №477 було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, що примикає до його земельної ділянки в с. Щасливцеве, вул. Морська, 36-а, у зв'язку з тим, що до бажаної земельної ділянки не передбачено вільний проїзд (а.с.18).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з правовою позицією відповідача та зазначив, що відсутність проїзду до бажаної земельної ділянки, що примикає безпосередньо до земельної ділянки позивача, свідчить про невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

Суд відхилив довід позивача, що в подальшому, при затвердженні проекту землеустрою, можливо встановлення сервітуту, який надасть вільний доступ до спірної земельної ділянки.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що така правова позиція суду першої інстанції не відповідає статті 159 КАС України, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства регулюється, зокрема, Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ч. 6 ст. 118 цього кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту наведених норм вбачається, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, орган місцевого самоврядування не заперечує, що позивач виконав вимоги закону в частині надання необхідних документів відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки є те, що до неї не передбачено вільного проїзду.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що така відмова не ґрунтується на вимогах ст. 118 Земельного кодексу України, так як мотивована непередбаченою цим законом підставою.

Суд першої інстанції, погоджуючись зі спірним рішенням відповідача, посилався на державні будівельні норми п.3.22 ДБН 360-92 та ст.39 Земельного кодексу України, в яких йдеться мова про те, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Однак, вказані норми стосуються виключно заборони передавати земельну ділянку у власність чи користування з підстав відсутності вільного проїзду до земельної ділянки та не стосуються питань, пов'язаних з розробкою проекту землеустрою.

Згідно з ч. 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України).

З наведених норм слідує висновок, що вказаними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання.

Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція викладена в численних рішеннях Верховного Суду України, зокрема, від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13, 07 червня 2016 року у справі № 820/3507/15, 11 жовтня 2016 року у справі № 806/3787/13-а та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 244-2 КАС України.

Суд першої інстанції на це увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про правомірність прийняття спірного рішення.

За таких обставин справи, оскільки відмова Щасливцевської сільради надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на нормах закону, так як мотивована непередбаченою законом підставою, такі дії відповідача та відповідно і його рішення є протиправними.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин порушив норми матеріального права, а це, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування рішення та прийняття нового - про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач сплатив судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 1 344,00 грн. (640 + 704), що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 78).

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливим присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, здійснені ним судові витрати в сумі 1 344,00 грн.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання протиправним і скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення 31 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 26 січня 2017 року за № 477 «Про розгляд заяви».

Стягнути з Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (код за ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський