Справа № 820/5904/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

02 серпня 2017 р. №820/5904/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Книги Ю.Ю.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної державної податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням уточнень: - визнати неправомірними дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області в особі її посадових осіб щодо призначення проведення фактичної перевірки на підставі наказу № 788 від 23 вересня 2016 року;

- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 19 жовтня 2016 року № до ФОП ОСОБА_3 у сумі 18277,82 грн.;

- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 19 жовтня 2016 року № до ФОП ОСОБА_3 у сумі 17000,00 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2016 року № до ФОП ОСОБА_3 у сумі 1,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивач зазначила, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення фактичної перевірки. Також представник позивача зазначила, що винесені оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій, є необґрунтованими та помилковими, оскільки фактичною підставою для висновку про порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" стало те, що в ході проведення фактичної перевірки магазина "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою АДРЕСА_2 виявлено факт знаходження у вказаному магазині слабоалкогольних напоїв, за результатами якого складено опис такого товару, проте, з акту не можливо встановити коли, ким він складався, оскільки на дату його складання - 06.10.2016 ніяких перевірок контролюючим органом не здійснювалось за місцем господарювання ФОП ОСОБА_3 Водночас, представник позивача зазначила, що "Опис товару" суперечить акту фактичної перевірки, в якому зазначено, що в момент перевірки продавці магазину здійснювали обслуговування покупців в кондитерському, молочному та м'ясному відділах, що вказує на наявність в магазині вказаних товарів, а не пива. Крім того, представник позивача заважила, що 06.10.2016 також проводилась перевірка іншого суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_4, що, на думку представника, є не можливим, одночасна перевірка двох суб'єктів господарювання одними ж тими особами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначив, що алкогольні напої, реалізація яких була виявлена під час проведення спірної фактичної перевірки, вважаються такими, що зберігаються у місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв.

Також представник відповідача - ОСОБА_6 у додаткових письмових поясненнях зазначила, що відповідно до чинного законодавства, підставою для проведення контролюючим органом фактичної перевірки є отримання податковим органом інформації, яка містилась в листі ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, про порушення платником податків вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи фіскальної служби. Отримана інформація є обґрунтованою підставою для проведення перевірки. При цьому, представник відповідача зазначила, що позиція позивача щодо скасування прийнятих рішень про застосування штрафних санкцій, з огляду на порушення форми їх прийняття, є безпідставним, оскільки відповідачем додержано всіх вимог чинного законодавства при прийнятті вказаних рішень.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов та додаткових письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець (далі - ФОП ОСОБА_3), пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації (а.с.22), перебуває на обліку як платник податків в Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. Свою господарську діяльність фізична особа - підприємець провадить за адресами: АДРЕСА_1, що не заперечується представником позивача.

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності.

Судом встановлено, що на адресу Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, в якому містилась інформація про те, що в ході обстеження магазинів під брендом "ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлено реалізацію, зберігання, (пива) без придбання ліцензії на праві роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без застосування РРО, зокрема, ФОП ОСОБА_3 за адресою господарювання м. Харків, по вул. Каразіна,17. Також у зазначеному листі міститься зобов'язання контролюючого органу про розгляд питання щодо призначення фактичних перевірок спільно з управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у супроводі з підрозділами оперативного управління (а.с.96).

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2016 в.о. начальника Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято наказ №788 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, з питань розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами, правильності нарахування, виплати заробітної плати найманим особам, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Дата початку перевірки - 26.09.2016 (а.с. 18).

На підставі вказаного наказу на проведення фактичної перевірки 03.10.2016, працівниками Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1", господарську діяльність в яких здійснює ФОП ОСОБА_3

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 ПК України, визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст. 80 ПК України.

Так, згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про інформацію", податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вбачається з положень ст. 72 ПК України "Збір податкової інформації", для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

1) від платників податків та податкових агентів,

2) від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація,

3) від банків, інших фінансових установ,

4) від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів;

5) за результатами податкового контролю;

6) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Пунктом 74.1 ст. 74 ПК України визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2 ст. 74 ПК України).

Одними з таких функцій контролюючого органу є здійснювати контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), а також здійснювати заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (п.п.19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19 ПК України).

З огляду на викладене, а також наявність отриманого Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листа ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, з повідомлення про встановлення факту порушення позивачем податкового законодавства у сфері обігу та реалізації підакцизних товарів, а також зобов'язання відповідача здійснювати заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття повивачем наказу про проведення фактичної перевірки та відповідно правомірності проведення фактичної перевірки.

Водночас суд зазначає, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 п.81.1 ст. 81 ПК України).

Отже, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки.

Крім того, суд зазначає, що відсутність у працівників контролюючого органу службових посвідчень не позбавляє останніх права приступити до проведення перевірки, оскільки, з метою створення належних умов для виконання службових обов'язків працівниками органів Державної фіскальної служби, встановлення однакового підходу до оформлення та видачі службових посвідчень ДФС України затверджено наказ "Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби" від 23.10.2014 №207 (далі - Наказ №207). Пунктом 3 Наказу №207 до отримання посвідчень, посадовим особам фіскальної служби дозволено використовувати посвідчення посадових осіб органів доходів і зборів при незмінності назви посади працівника; начальникам головних управлінь, митниць. Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників. ДНІ (СДІІІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Таким чином, повноваження посадових осіб, які прибули на фактичну перевірку позивача, було підтверджено відповідними довідками, які було надано для огляду уповноваженому представнику позивача перед початком перевірки разом із паспортами громадян України, наказом про проведення фактичної перевірки від 23.09.2016 №788, що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачем доведено наявність правових підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність у контролюючого органу правових підстав для проведення фактичної перевірки, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, належить відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № 000164400, від 20.10.2016 № 000163400, суд зазначає наступне.

На підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 23.09.2016 №788, 03.10.2016, працівниками Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, за якою розташований магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" для проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3

За результатами виходу працівників контролюючого органу складено акт від 06.10.2016 №2913/20-31-40-08/НОМЕР_4 "Про результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань розрахункових операцій, ведення касових операцій, вимог законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами та правильності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

У висновках вказаного акту фактичної перевірки визначено, зокрема, порушення: ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", реалізація алкогольних напоїв (пива) за відсутності відповідних ліцензій та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв (пива) до Єдиного державного реєстру; ст.3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не проведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи, реалізацію (роздрібну торгівлю) алкогольних напоїв (пива) без застосування РРО (касового апарату).

Також згодом на адресу платника податків ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом направлено лист від 07.12.2016 №2381/20-31-13-04-11 (а.с.130), в якому податковий орган зазначає, що в акті фактичної перевірки від 06.10.2016 №2913/20-31-40-08/НОМЕР_4 на 3 сторінці у абз. 14 допущена друкарська описка, зокрема, замість "Перевіркою ФОП ОСОБА_8 наявність ліценції на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не встановлено", слід читати, зокрема, "Перевіркою ФОП ОСОБА_3 наявність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не встановлено". Також у вказаному листі визначено й про друкарську помилку на 4 сторінці у абз. 4, що замість "Згідно наявних баз даних ДФС України, які використовувались в ході перевірки, встановлено, що ФОП ОСОБА_9 РРО не зареєстровано", необхідно читати, зокрема, "Згідно наявних баз даних ДФС України, які використовувались в ході перевірки, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 РРО не зареєстровано".

На підставі висновків, викладених в акті фактичної перевірки від 06.10.2016 №2913/20-31-40-08/НОМЕР_4 прийняті рішення про застосування фінансових санкцій:

- від 19.10.2016 №, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (а.с.13);

- від 19.10.2016 №, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії (а.с.14);

- від 20.10.2016 №, яким нараховано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 1 грн. (а.с.75).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та абзаці сьомому ст. 1 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, пиво відноситься до алкогольних напоїв, а відповідно до частини дванадцятої статті 15 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як вбачається з вказаного акту фактичної перевірки, в приміщенні магазину знаходилось 5 холодильників, в 4 з них знаходились слабоалкогольні напої, а саме пиво, що відображено в описі товару). Фахівцями ОДПІ було придбано пиво "Еко Чернігівське міцне" із вмістом спирту не менше 7,3% об. (0,5л) по ціні 12,60 грн. Чек реалі затором не видано. Касовий апарат у СПД відсутній. Також у вказаному акті перевірки зазначено, що в ході проведення фактичної перевірки податковим органом встановлено факт зберігання у приміщенні ФОП ОСОБА_3 (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1"), з метою реалізації алкогольних напоїв однієї пляшки пива "Еко Чернігівське міцне" із вмістом спирту не менше 7,3% об. (0,5л) за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та довідки про внесення місця зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В ході судового розгляду контролюючим органом надано в якості доказу на підтвердження зберігання та реалізації алкогольних напоїв (пиво) фотокопію зображення пляшок пива "Чернігівське світле" в скляній банці, а також фотокопію зображення "Інформації для покупців" про заборону продажу пива (окрім, безалкогольного, алкогольних та слабоалкогольних напоїв особам, що не досягли 18 років (а.с.134-135).

При цьому, як встановлено з пояснень свідка ОСОБА_10, яка, поряд з іншими перевіряючими здійснювала фактичну перевірку позивача, вона здійснювала фотографування на вказаному об'єкті господарювання ФОП ОСОБА_3 на власний мобільний телефон. Після огляду свідком ОСОБА_10 в судовому засіданні фотокопії зображення (а.с.133), яка залучена відповідачем як доказ порушення законодавства ФОП ОСОБА_3, свідок пояснила, що надана фотокопія зображення ряду закритих вітрин холодильників, з написом "пивом не торгуем", є фотофіксацією з магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" іншого суб'єкта підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_4 за адресою:АДРЕСА_3.

Водночас, суд зазначає, що вказані фотокопії зображень (а.с.133-135) не є достовірними та належними доказами, оскільки відсутні будь - які дані щодо осіб, які фіксувати вказані зображення, за якою адресою та за яких обставин вчинено вказану фотофіксацію, на який пристрій. При цьому, суд зазначає, що акт перевірки будь - яких посилань щодо фіксації перевірки за допомогою фото-, відеозйомки не містить.

При цьому, свідок ОСОБА_11, яка також була присутня під час фактичної перевірки позивача, засвідчила інші обставини. Також свідок ОСОБА_11 пояснила, що опис товару перевіряючі здійснювали при закритих вітринах, описавши ту частину продукції, яка була видна з вітрин. Свідок підтвердила факт того, що фотографії вітрин холодильників за вказаною адресою було зроблено іншим перевіряючим - ОСОБА_10, акт перевірки складався не за місце фактичної перевірки, а на робочому місці перевіряючих. Водночас, зазначила, що працівникам контролюючого органу вдалось описати 530 пляшок слабоалкогольногих напоїв, що знаходились у вказаних холодильниках. Також пояснила, що за вказаною адресою працівники контролюючого органу виходили ще раз наступного дня, проте, вже вітрини холодильників були повністю закриті картоном. Після оголошення в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_10 вказаний свідок ОСОБА_11 не наполягала на тому, що долучені до матеріалів справи вказані фотокопії зображень є безпосереднім доказом виявлених порушень.

Таким чином, вказані фотокопії зображень не можливо ідентифікувати та віднести до визначених вище подій та місця фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

Також в ході судового розгляду проведено допит свідка ОСОБА_12, що був присутній під час проведення перевірки, як уповноважена особа позивача, який пояснив, що дійсно йому було надано контролюючим органом наказ на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки. При цьому, вказаний свідок пояснив, що під час отримання наказу на проведення перевірки, пояснив перевіряючим, що в них відсутні правові підстави для перевірки ФОП ОСОБА_3 Також пояснив, що під час перевірки контролюючим органом не вимагалось будь - яких документів. Алкогольними напоями позивач не торгує, відповідно й не має ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями.

З огляду на вказані докази та пояснення свідків, суд зазначає, що надані відповідачем докази не узгоджуються між собою та містять істотні протиріччя. Будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження виявленого в ході фактичної перевірки порушень, зокрема, копії акту відмови від підпису опису товару, відповідачем суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що враховуючи дані акту перевірки та пояснення свідків - перевіряючих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обставин фактичної перевірки, а саме те, що вітрини холодильників в магазині підконтрольного суб'єкта були частково закриті картоном, суд дійшов висновку про недопустимість в якості доказу по справі опису товару як додатку до акту перевірки, оскільки є цілком очевидним неможливість детального опису товару з 88 найменувань та в кількості - 530 пляшок за умови закритих вітрин холодильників.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Приписами ст. 86 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Суд зазначає, що акт фактичної перевірки, на підставі висновків якого контролюючим органом прийнято спірні рішення про застосування штрафних санкцій, містить в собі суперечності щодо встановлених обставин, навіть в даті виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, такі суперечності не дозволяють встановити факти виявлених контролюючим органом порушень, а визначена дата складання акту 06.10.2016 фактичної перевірки засвічує порушення з боку контролюючого органу строку реєстрації вказаного акту фактичної перевірки, визначеного законом.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем не доведено факт реалізації алкогольних напоїв (пива) за адресою: АДРЕСА_2, за якою розташований магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки відсутній розрахунковий документ щодо придбання вказаного товару, а також будь - які інші докази такої реалізації. Також не доведено факту зберігання алкогольних напоїв (пива) суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 19.10.2016 № , № , за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, а також за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру є необґрунтованими та безпідставними, через що позовні вимоги про скасування рішень про застосування фінансових санкцій підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № , суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту фактичної перевірки, податковим органом зазначено, що за результатами розрахункової операції, покупки однієї пляшки пива "Еко Чернігівське міцне" із вмістом спирту не менше 7,3% об. (0,5л)по ціні 12,60 грн. встановлено реалізацію (роздрібну торгівлю) алкогольних напоїв (пива) без застосування РРО (касового апарат). Касовий чек (розрахункову квитанцію) на повну вартість покупки не видано. Касовий апарат у СПД і відсутній. Письмові пояснення не надано, у зв'язку з чином, встановлено порушення вимог ст. З Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 20.1.11 п.20.1 ст. 20 ПК України, визначено право контролюючого органу проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;

Згідно положень ст. З Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

В ході судового розгляду судом встановлено з пояснень свідка ОСОБА_11, перевіряючого податкового органу, що здійснювала фактичну перевірку позивача, що контрольну розрахункову операцію, придбання слабоалкогольного напою вона здійснювала за власні кошти.

Проте, в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів здійснення такої контрольної розрахункової операції, зокрема, чеку, акту повернення товару позивачу, за результатами такої контрольної розрахункової закупки, акту отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № , за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів є необґрунтованим та безпідставним, через що позовні вимоги про скасування рішення про застосування фінансових санкцій підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. З ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 28.10.2016 №0.0.642378252.1 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень - задовольнити частково.

Скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 19 жовтня 2016 року № , № .

Скасувати податкове повідомлення - рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 20 жовтня 2016 року № .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_4, поштовий індекс 61120, АДРЕСА_1) у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.