Справа № 287/13/15-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"11" серпня 2017 р. Справа № 287/13/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "07" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015р. ОСОБА_3 до суду з позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 27.05.2014р. з урахуванням стажу роботи на посаді ливарника металів і сплавів плавильного цеху міді ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО".

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 07.03.2017р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду від 07.03.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення його позову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення скарги позивача з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що в листопаді 2013р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" (список 1). ІНФОРМАЦІЯ_1. позивачу ОСОБА_3 виповнилось 55 років. Листом від 02.06.2014р. №2646/02 Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області повідомило позивачу про те, що рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України, ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років. Як зазначає позивач, в позовній заяві 28.08.2014р. він повторно звернувся з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Матеріали справи свідчать, що відповідно до заяви ОСОБА_3 від 28.08.2014р. йому була призначена пенсія та виплачується пенсія за списком №1 з моменту подання заяви (а.с.94, 131).

Суд першої інстанції відмовляючи в позові дійшов висновку, що на час звернення до відповідача ( УПФУ ) , а саме станом 28.08.2014 року у позивача був відсутній пільговий стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці (5 років).

Судова колегія встановила, що предметом спору даної справи є протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягають у не призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах саме з 27.05.2014р. ( дата першого звернення за призначенням пенсії у чому позивачу було відмовлено рішенням відповідача від 28.05.2014 року) по 27.08.2014 року включно ( позивач повторного звернувся за призначенням пенсії 28.08.2014 року, яка була йому призначена на пільгових умовах відповідно до ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" і позивач отримує пенсію з цієї дати).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Частиною 2 ст.44 "Про загальнообовязакове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.45 вище вказаного закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналізуючи зазначені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з метою призначення пільгової пенсії за Списком №1 на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до вимог віку і стажу, встановлених діючим законодавством, позивач станом на 20.02.2014 року мав мати пільговий стаж не менше 5 років.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що станом на 28.08.2014р. (дата повторного звернення позивача до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах) пільговий стаж ОСОБА_3 складав 5 років 9 місяців та 24 дні, що підтверджується протоколом 1844 від 25.02.2015р. (а.с.94). Отже, виходячи з того, що пільговий стаж позивача станом на дату винесення рішення комісії №4 від 28.05.2014р., після досягнення позивачем 55 років, складав більше 5 років, тому формально у пенсійного органу були відсутні підстави для відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Однак, в даному випадку судова колегія бере до уваги доводи відповідача з приводу того, що позивач пропустив строк звернення до суду по даній справі предметом розгляду якої є період з 27.05.2014 року по 27.08.2014 року включно і зазначає, що наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, в зв'язку з чим останній дійшов не обґрунтованого висновку щодо вирішення справи по суті.

Згідно ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

В даному випадку слід також звернути увагу на те, що при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України", Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2014 року позивач отримав відповідь на своє звернення щодо відмови, рішенням комісії від 28.05.2014 року, у призначенні пенсії на пільгових умовах. У серпні цього ж року позивач повторно звертався із заявою про призначення зазначеної пенсії, яка була призначена протоколом від 25.02.2015 року. Із позовом про призначення і виплату пенсії на пільгових умовах починаючи з 27.05.2014 позивач звернувся до суду 15.04.2015 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду за захистом порушеного права. В такому випадку судова колегія вважає, що позивачу було відомо про порушення його права на пенсію принаймні у серпні 2014 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 27.05.2014 року по день призначення пенсії 27.08.2014 року підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Олевського районного суду Житомирської області від "07" березня 2017 р. скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" серпня 2017 р.