Справа № 750/5109/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Чернігів Справа № 750/5109/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
суддів: - Клопота С.Л., Падій В.В.,
за участі секретаря - Гайдука С.В.,
представника МО України - Полтєва Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі МО України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та просить:
- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо залишення без реалізації його заяви та доданих документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити на адресу МО України його заяву від 12.05.2017 та додані до неї документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ-ої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- зобов`язати МО України на підставі Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на час встановлення йому інвалідності, та Порядку № 975, розглянути його заяву від 12.05.2017 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, та прийняти одне з рішень передбачених ч. 2 п. 13 Порядку № 975.
Свої вимоги мотивує тим, що позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу, в тому числі в період з 13.11.1987 по 15.11.1987 брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в демократичній республіці Афганістан, має статус учасника бойових дій та є інвалідом війни. Під час проходження вищевказаної військової служби приймав особисту участь у бойових діях та у 1987 році отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук, тулуба, обох ніг, контузію голови мозку. Даний факт підтверджено висновками різних медичних комісій та як наслідок, отримав інвалідність ІІІ групи. За наведених обставин, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Саме тому, у встановленому законом порядку, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання одноразової грошової допомоги. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги на адресу МО України не направив, а повернув її без реалізації.
Вважаючи вказану бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Позивач в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не прибув, справу просив розглянути без його участі. В письмових запереченнях від 06.06.2017 № 1722 просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідно до ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання.
Оскільки інвалідність позивач отримав у 2016 році, тому термін настання інвалідності перевищує 3 місяці та права на призначення одноразової грошової допомоги позивач немає. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивача вищевказаного права, Чернігівський ОВК заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи на адресу МО України для її розгляду та прийняття відповідного рішення не направляв, а повернув позивачу.
Представник МО України в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав письмові заперечення від 16.06.2017 та зазначив, що ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях в демократичній республіці Афганістан та звільнився з прикордонних військ Комітету Державної Безпеки СРСР. Разом з тим, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок не лише Міністерства оборони України, а й інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи. Таким чином, питання про можливість призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», повинно вирішуватись у порядку та на умовах, передбачених для військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Вважає, що у даному випадку органом, уповноваженим приймати рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги є саме Адміністрація Державної прикордонної служби України.
Зазначив, що на даний час документи на розгляд комісії при МО України не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалося, а тому підстав для зобов`язання МО України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку із інвалідністю позивача, не має. Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби більш ніж через 3 місяці, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
Заслухавши пояснення представника МО України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, з таких підстав.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період 11.11.1985 по 30.01.1988. Крім того, з 13.11.1987 по 15.11.1987 брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку на території республіки Афганістан, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 01.11.1985 (а.с. 8-11) та довідками Куликівського районного військового комісаріату Чернігівської області від 04.05.2017 № 28, № 29 (а.с. 12, 13).
Під час виконання обов`язків військової служби по наданню інтернаціональної допомоги в республіці Афганістан в 1987 році ОСОБА_1 було отримано осколкові поранення голови, обох рук, тулуба, обох ніг, контузію. Даний факт підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 13.05.2016 № 1221/ж, відповідно до якого описані у висновку рубці у тім`яній ділянці справа, на спинці носа у середній третині, на зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, на долонній поверхні правої кисті в проекції проксимальної третини 5-ї п`ясної кістки з переходом на зап`ясток, в проекції правої грудної залози у нижнє-зовнішньому квадраті, в здухвинній ділянці справа, на заднє-зовнішній поверхні правої ступні в ділянці п`яти, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на тильній поверхні дистальної фаланги 1-го пальця лівої ступні у основи нігтьової пластинки розташовуються рубці білуватого кольору, м`які на дотик з поверхнею на рівні оточуючих тканин, не спаяні з підлеглими тканинами, є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1987 році (а.с. 17).
Згідно витягу із Протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 16.05.2016 № 2105 в ОСОБА_1 встановлено поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 18).
В липні 2016 року, у зв`язку із поганим станом здоров`я, позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 028763 від 05.07.2016 ОСОБА_1 первинно встановлена ІII група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 19).
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, про що ним отримано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 (дійсне до 01.08.2018) (а.с. 16) та з 1995 року учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 15).
12.05.2017, з метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із відповідною заявою та надав копії необхідних документів (а.с. 20).
Листом від 17.05.2017 за № 5/1655с Чернігівським ОВК було повернуто позивачу заяву від 12.05.2017 з додатками, без реалізації (а.с. 21). При цьому, судом встановлено, що Чернігівський ОВК приймаючи вказане рішення керувався пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній з 01.01.2017.
Вважаючи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо повернення його заяви із документами без реалізації неправомірною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і військовослужбовцями та членами їх сімей у сфері соціального захисту здійснюється відповідно до Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (п. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із пунктами 2 та 6 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Відповідно до п 8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 2 Постанови № 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із довідкою МСЕК серії АВА № 028763, ІІІ група інвалідності первинно встановлена ОСОБА_1 з 05.07.2016.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при надходженні заяви та документів позивача про нарахування та виплату грошової допомоги Чернігівський ОВК повинен був врахувати вимоги Порядку № 975.
Відповідно до п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, згідно п. 13 цього Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Аналізуючи вищезазначені норми, порядок призначення та виплати допомоги, полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
Колегія суддів наголошує, що Порядком № 975 до дискреційних повноважень комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при МО України, після надходження документів, віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділений чинними нормативно-правовими актами повноваженнями на самостійне визначення наявності/відсутності в осіб права на призначення чи відмову в отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, або залишення їх заяв без реалізації.
Однак, колегією суддів встановлено, що Чернігівський ОВК всупереч викладеним в Порядку № 975 вимогам, вийшов за межі наданих законодавством України функцій та самостійно розглянув подану ОСОБА_1 заяву з додатками, прийняв рішення про залишення її без реалізації, повернувши позивачу, у зв`язку із чим неправомірно перебрав на себе повноваження відповідної Комісії при МО України.
Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що Чернігівський ОВК неправомірно, поза межами правового поля, повернув ОСОБА_1 без реалізації його заяву від 12.05.2017 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, чим грубо порушив вищезазначені норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності Чернігівського ОВК щодо залишення без реалізації його заяви та доданих документів та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 направити на адресу МО України його заяву від 12.05.2017 та додані до неї документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є обґрунтованими та мають бути задоволені.
В свою чергу, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання МО України на підставі Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на час встановлення ОСОБА_1 інвалідності, та Порядку № 975, розглянути заяву позивача від 12.05.2017 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, та прийняти одне з рішень передбачених ч. 2 п. 13 Порядку № 975 слід відмовити, враховуючи таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із неправомірною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява позивача з доданими документами до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при МО України, не надходила, тобто вищевказана вимога ОСОБА_1 є передчасною, оскільки не встановлено порушень прав позивача з боку МО України.
Стосовно вимоги позивача про встановлення судом відповідачам строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до частин 1, 2 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України визначено зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як право суду, а не його обов`язок, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні даної вимоги.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення представника МО України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо залишення без реалізації заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат направити на адресу Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 від 12.05.2017 та додані до неї документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя С.В. Бородавкіна

Судді: С.Л. Клопот

В.В. Падій