Справа № 610/1976/17
Суддя: Храмцов В. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 610/1976/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2017 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Храмцов В.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними щодо відмови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зарахуванні стажу до пільгового, -
ВСТАНОВИВ:
24.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку протиправними; зобов`язати Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, який працював на території 30-кілометрової зони ЧАЕС з 03 червня 1986 року по 18 липня 1988 року без вихідних та святкових днів, в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абзацу 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнати протиправним та скасувати Рішення № 197 Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 28.04.2017 року щодо відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку протиправними.
В обґрунтування позову вказує про те, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р. серії НОМЕР_1 (дублікат посвідчення № НОМЕР_2 ). Був призваний на військові збори та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03 червня 1986 року по 18 липня 1988 року в складі батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР в/ч НОМЕР_3 (6183), що загалом становить 46 днів.
Відповідач подав письмові заперечення. Вважає свої дії законними, оскільки у позивача відсутні підтвердження виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не менше 5 календарних днів. Надані документи, зокрема: довідка з Військової частини НОМЕР_4 без номеру та дати видачі заповнена чорнилами та різним почерком; довідка № 2/59 від 24.07.1996 року, видана МВС України Управління пожежної охорони, не містить періоди перебування в зоні відчуження, в яких зазначено дні виїзду в зону, номер зони, населені пункти та відповідні зони небезпеки, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Інших підтверджень роботи у зоні відчуження не менше 5 календарних днів мною не надано. За наявними документами ОСОБА_1 не має права виходу на пенсію на пільгових умовах як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р. серії НОМЕР_1 (дублікат посвідчення № НОМЕР_2 ).
Позивач був призваний на військові збори та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03 червня 1986 року по 18 липня 1988 року в складі батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР в/ч 106144 (6183), що загалом становить 46 днів.
03 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управляння ПФУ в Балаклійському районі Харківської області, правонаступником якого виступає Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, для призначення пільгової пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії зі зниженням пенсійного віку.
Рішенням № 197 від 28.04.2017 року Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з відсутністю 5 календарних днів роботи в зоні відчуження з посиланням на те, що подані ним підтверджуючи документи не відповідають вимогам чинного законодавства: довідка з Військової частини НОМЕР_4 без номеру та дати видачі заповнена чорнилами та різним почерком; довідка № 2/59 від 24.07.1996 року, видана МВС України Управління пожежної охорони, не містить періоди перебування в зоні відчуження, в яких зазначено дні виїзду в зону, номер зони, населені пункти та відповідні зони небезпеки.
Відповідно до абзацу 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 10 років.
ОСОБА_1 для призначення пенсії необхідно підтвердити факт перебування в зоні відчуження не менше 5 календарних днів в період з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року, але зважаючи на те, що роботи ним виконувалися й до 01 липня 1986 року кількість днів не має значення для визначення права на призначення пенсії.
Як встановлено ст.ст. 9, 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до абзацу 1,2 п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" до категорії 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Військовим квитком серії НОМЕР_5 , виданим Балаклійським районним військовим комісаріатом 12.11.1982 року вказано, що в період з 03.06.1986 року по 18.07.1986 року позивач приймав участь в спецзборах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Згідно довідки військової частини НОМЕР_4 вказано, що позивач з 03.06.1986 року по 18.07.1986 року перебував на зборах .
Згідно довідки № 2/59 від 24.07.1996 року Управління пожежної охорони Управління внутрішніх справ Харківської області МВС України також підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР в/ч 106114 (6183) в період з 06 червня по 17 липня 1986 року без вихідних днів. Сумарна доза радіоактивного опромінення 8,16 рентген .
Суд констатує той факт, що інформація в документах різниться, але лише в частині визначення останнього дня виконання робіт, зокрема: у військовому квитку та довідці військової частини вказано 18.07.1986 року, в Довідці № 2/59 від 24.07.1996 року Управління пожежної охорони 17.07.1986 року.
Суд, розцінюючи документи, вказує на те, що не відповідність інформації про останній день роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії та вказана помилка, зважаючи на загальну кількість днів роботи, не впливає на право позивача на призначення пенсії, так як ним виконувалися роботи понад 5 днів, значно більше ніж встановлено для права на призначення пенсії.
Як визначено Державним агентством України з управління зоною відчуження, перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Поняття «зона підвищеної радіації» законодавчо не визначено, а застосовувалось деякими командирами військових частин для всієї території 30-км зони Чорнобильської АЕС (зони відселення).
Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об`єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (від 07.08.1986 № 87, від 19.08.1986 № 108, від 18.09.1986 № 173 та від 05.01.1987 № 339).
При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю.
Згідно з п.4 Інструкції про порядок матеріального забезпечення громадян СРСР при призові на дійсну військову службу і проходженні служби в запасі, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 22.04.1982 року, № 95/4-132, за працівниками, яких було призвано на збори, зберігалися посада (робота) і середній заробіток за весь час зборів, включаючи час у дорозі до військової частини і назад.
На час виконання позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС діяло розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 щодо оплати праці робітників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, відповідно у двух-, трьох- та чотирьохкратному розмірі, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Тобто, робота працівників у зонах небезпеки, з прийняттям цього розпорядження, оплачувалася у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи за підвищеними тарифами згідно Постанови ЦК КПРС, Презиції Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів та ВЦСПС від 07.05.1986р. №524-156 (Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168-5).
Оплата праці працівників, які виконували зазначені роботи у 3,2,1-х зонах небезпеки проводилася відповідно у 5-ти, 4-х та 3-х кратному розмірі у порівнянні з встановленими діючим законодавством. На решті території 30-кілометрової зони ЧАЕС (яка не увійшла до зон небезпеки) оплата праці проводилася без змін, тобто за підвищеними до 100% тарифними ставками, без урахування кратності.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 позивач приймав участь в спец зборах з 03 червня по 18 липня 1986 року та йому належить виплатити за місцем роботи 100 % посадового окладу, тобто саме в цей період мною виконувалися роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
В довідці № 2/59 від 24.07.1996 року Управління пожежної охорони вказано, що дозу опромінення позивач отримав 8,16 рентген.
Основною дозиметричною величиною у сфері радіаційної безпеки є еквівалентна поглинена доза, одиницею виміру якої є бер. Доза у рентгенах, зазначена у довідках осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з певною похибкою може бути виражена такою ж цифрою у берах.
Тобто ОСОБА_1 виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки лише на території зони здійснювався індивідуальний дозиметричний контроль.
Суд, дослідивши документи, вказує на те, що на сторінці 23 військового квитка міститься посилання на виконання позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визначення його права на пільгове пенсійне забезпечення (мовою оригіналу): «с 3.06 по 18.07.86 г. Выполнял обязанности по ликвидации последствий аварии в 30 км. Зоне ЧАЭС и в соответствии с постановлением СМ СССР и ВЦ СПС от 5 июня 1986 г. № 665-195 засчитывается в трудовой стаж и стаж, дающий право на льготную пенсию по списку № 1 в трёхкратном размере».
На підставі цих документів ОСОБА_1 підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії.
Ч. 1, 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами; видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно листа Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 23.03.2017 року № 01-40/05/3097, на запит Пенсійного фонду надано інформацію та копії документів, на підставі яких позивачу встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема вказано: «Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 року № 135 «Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», ОСОБА_1 підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії (посвідчення № НОМЕР_6 ), рішенням Тимчасової обласної комісії (протокол від 28.08.1997 № 263), на підставі нотаріально засвідченої копії довідки командира військової частини НОМЕР_7 (без дати та номеру) та копії військового квитка НОМЕР_5 .».
Головним управлінням ДСНС України у Харківській області листом від 12.05.2017 року № 020-3253/100 повідомлено, що «згідно з архівними даними, які знаходяться в Головному управлінні, ОСОБА_1 дійсно приймав участь у проходженні спеціальних зборів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР військова частина НОМЕР_4 (6183) в період з 03 червня по 18 липня 1986 року без вихідних та святкових днів. Місце дислокації військової частини м. Іванків Київської області. Відповідно до архівних документів у зоні відчуження не перебував. Підстава: архівна справа (журнал) арх. № 8915, лист № 7, поз. № 59, сумарна доза радіоактивного опромінення 8,16 рентген.».
Таким чином, ОСОБА_1 працював на території 30-кілометрової зони ЧАЕС та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 03 червня 1986 року по 18 липня 1988 року в складі батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР в/ч НОМЕР_3 (6183), отримавши за період роботи дозу радіоактивного опромінення 8,16 рентген, що також підтверджено відповідними довідками. Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, для отримання якого згідно абзаців 1,2 п. 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону необхідно пропрацювати у зоні відчуження не менше 5 календарних днів в період з 01 липня по 31 грудня 1986 року, з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів. Вказаний статус підтверджено на підставі вказаних вище документів, про що повідомлено відповідача компетентним державним органом, який фактично і підтвердив статус, отже ОСОБА_1 маєвідповідне право на призначення пенсії за віком згідно абзацу 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону із зменшенням пенсійного віку, так як я досяг встановленого віку, маю відповідний статус та документально підтверджено кількість днів роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01 липня по 31 грудня 1986 року, яка навіть більша за встановлені 5 календарних днів, до того ж приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС до 01 липня 1986 року, а в цей період кількість днів роботи в зоні значення не має
При цьому до компетенції Пенсійного фонду не відноситься визначення кількості днів роботи у зоні відчуження, Пенсійний фонд при відмові в призначенні пенсії не врахував чинного законодавства щодо встановлення ОСОБА_1 статусу, наданих документів, зокрема військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого Балаклійським районним військовим комісаріатом 12.11.1982 року, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р. серії НОМЕР_1 (дублікат посвідчення № НОМЕР_2 ), яке перереєстровано в установленому порядку, та довідок, які підтверджують кількість днів роботи ОСОБА_1 це довідка військової частини НОМЕР_4 без номеру та дати, довідка № 2/59 від 24.07.1996 року Управління пожежної охорони Управління внутрішніх справ Харківської області МВС України, листи Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 23.03.2017 року № 01-40/05/3097 та Головного управління ДСНС України у Харківській області від 12.05.2017 року № 020-3253/100, щодо правомірності видачі позивачу посвідчення 2 категорії, а отже і підтвердження кількості днів роботи (46 днів) на підставі вищевказаних довідок. Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії з посиланням на відсутність первинних документів, підтверджуючих факт перебування в зоні відчуження не менше 5 календарних днів з 01 липня по 31 грудня 1986 року, відповідач не врахував того положення, що саме для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії відповідно до абзаців 1,2 п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно не менше 5 календарних днів (до 01 липня 1986 року норма кількості днів значення не має), а також те, що підтверджуючи позивачу статус Тимчасова обласна комісія своїм рішенням також фактично підтвердила те, що ОСОБА_2 працював в зоні відчуження не менше 5 календарних днів, що слугує підставою для призначення мені пенсії відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки ці статті нерозривно пов`язані, неможливо не встановивши статусу призначити пенсію, але встановлення певного статусу є підставою для призначення пенсії.
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава (стаття 1). Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3). Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (стаття 6). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8). Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (стаття 9). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55).
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про правонаступництво України» Закони Української PCP та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української PCP, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.
У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 7 КАС України закріплює, що верховенство права та законність є принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах, а статті 8 і 9 роз`яснюють зміст цих принципів.
Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Прийняття рішення про призначення пенсії чинним законодавством віднесено до компетенції органів пенсійного фонду.
Між тим, за вказаних обставин, Відповідач не вправі позбавити Позивача права на призначення пенсії за вислугу років.
Згідно п. 1 ч. 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За п. 1 ч. 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. В разі пропущення цього строку пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
ОСОБА_1 17 січня 2014 року виповнилося 50 років, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку він також досяг з цієї дати, однак до відповідача звернувся поза межами тримісячного строку 03 лютого 2017 року, а отже і право на призначення пенсії має з дня звернення за пенсією, тобто з 03 лютого 2017 року. Позивачем не ставиться питання про призначення пенсії з 50 років.
При цьому суд констатує, що питання про призначення чи відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 розглядалось відповідачем занадто довго, всупереч розумності та порушуючи встановлені законом строки.
За таких обставин, суд приходить до переконання про доведеність позивачем того, що кількості днів роботи у зоні відчуження становить 46 днів, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними, а також є неправомірним і підлягає скасуванню протиправним та скасувати Рішення № 197 Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 28.04.2017 року щодо відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку, а відтак позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-170, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними щодо відмови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зарахуванні стажу до пільгового - задовольнити.
Визнати дії Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку протиправними.
Визнати дії Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку.
Зобов`язати Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, який працював на території 30-кілометрової зони ЧАЕС з 03 червня 1986 року по 18 липня 1988 року без вихідних та святкових днів, в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абзацу 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.
Суддя: