Справа № 428/4041/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року справа №428/4041/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 червня 2017 року у справі № 428/4041/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

25 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у липні 2014 року у звязку із проведенням антитерористичної операції у Луганській області вона була вимушена разом із родиною переміститися з м. Луганська до м. Сєвєродонецька Луганської області, де вона та члени її родини були зареєстровані Управлінням праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька як особи, що перемістилися з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО. Також їй була надана адресна допомога на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Допомогу вона отримувала з листопада 2014 року по квітень 2016 року. У травні 2016 року позивач, як уповноважений представник сім'ї, звернулась із заявою на призначення допомоги на наступний 6-ти місячний період. Проте, відповідач повідомив, що надалі виплати їй були припинені, оскільки позивач має у власності 1/2 частки житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 30 кв.м. У вересні 2016 року відповідач усно повідомив позивача про те, що відповідно до роз'яснень Міністерства соціальної політики України, якщо сім'я перемістилась в межах області, має у своєму володінні житлове приміщення на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, права на нарахування допомоги сім'я не має. Не погодившись з таким поясненням, у листопаді 2016 року позивач звернулась до УПтаСЗН м. Сєвєродонецька з письмовою заявою про надання їй допомоги. УПтаСЗН м. Сєвєродонецька повідомило позивача про причину відмови у призначенні виплат щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін керуючись пунктом 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач вважає відмову УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради у призначенні їй щомісячної адресної допомоги на шестимісячний строк та наступний шестимісячний строк протиправною, та такою, що порушує її права і законні інтереси. У вказаному позові позивач просила про наступне:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька щодо відмови їй у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від квітня 2016 року;

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька щодо відмови їй у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від 11 жовтня 2016 року;

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька щодо відмови у призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання за заявою від квітня 2016 року;

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька щодо відмови у призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання за заявою від 11 жовтня 2016 року;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька призначити, нарахувати та виплатити їй щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дня подачі заяви: за період з квітня 2016 року по жовтень 2016 року;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька призначити, нарахувати та виплатити їй щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний термін з дня подачі заяви;

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 червня 2017 року у справі № 428/4041/17 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, а також за період з 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний строк.

Скасовано розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 16.06.2016 року щодо призупинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_2.

Скасовано розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 26.10.2016 року щодо неможливості проведення розрахунку щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_2.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, а також за період з 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний строк.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач має у власності житлове приміщення в м. Сєвєродонецьку, тобто на підконтрольній українській владі території .

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у Луганській області ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_3 та їх діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були вимушені переміститися з м. Луганська до м. Сєвєродонецька Луганської області, де вони були зареєстровані Управлінням праці та соціального захисту населення як особи, що перемістилася з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО. Також, позивач неодноразово зверталася із заявами про призначення та продовження виплат адресної допомоги на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Допомогу вона отримувала з 29 жовтня 2014 року 01 червня 2016 року.

Вказані обставини не заперечувалися сторонами по справі та підтверджують письмовими доказами, які були надані представником відповідача на виконання ухвали суду першої інстанції.

25.04.2016 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з черговою заявою про продовження виплати адресної допомоги на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 05.05.2016 року позивачу та членам її сімї було призначено відповідну допомогу на період з 25.04.2016 року по 24.10.2016 року.

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 16.06.2016 року позивачу було призупинено виплату допомоги у звязку із наявністю житлових приміщень. В розпорядженні також вказано, що допомога виплачена по 01.06.2016 року.

Також, 11.10.2016 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з черговою заявою про продовження виплати адресної допомоги на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 26.10.2016 року було вирішено вважати неможливим проведення розрахунку виплат позивачу до отримання роз'яснень Департаменту соціального захисту населення Луганської облдержадміністрації.

Згідно із повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 20.12.2016 № 10562/08 позивачу було відмовлено у призначенні вищевказаної допомоги у зв'язку із тим, що призначення їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг неможливе на підставі п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

З копії договору дарування квартири від 21 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, слід враховувати наступні правові норми.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 із змінами та доповненнями (далі Порядок № 505) визначено процедуру та підстави надання вказаної щомісячної адресної допомоги.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085.

Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї ) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ї розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 гривень.

Згідно пункту 6 Порядку № 505 (в редакції, яка була чинною на період виникнення та існування спірних правовідносин), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, а також у разі коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, для отримання особою щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до 03.06.2017 року необхідно було дотримання таких умов:

- особа повинна постійно проживати на території України;

- особа повинна бути переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або бути такою, що була змушена покинути своє постійне місце проживання в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і переміститися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

- особа повинна знаходитися на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад;

- уповноважений представник сім'ї особи, яка бажає отримати таку допомогу, повинен звернутися до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'явити паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, і при цьому до заяви повинна бути додана копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних;

- особа не повинна бути власником або мати членів сім'ї, які мають у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або членів сім'ї, які мають на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», прийнятого на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" до вказаного переліку населених пунктів належить місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада), на території якого знаходиться квартира позивача, частина якої належить їй на праві власності.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-IV, передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 7.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Із цього вбачається, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що квартира позивача розташована у м. Сєвєродонецьку Луганської області, тобто на території проведення антитерористичної операції, підстави для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги згідно пункту 6 Порядку № 505 у відповідача станом на час виникнення та існування спірних правовідносин були відсутні.

Правильність вищевказаного висновку суду також підтверджується тим, що зміни до пункту 6 Порядку № 505 в частині відсутності підстав для призначення грошової допомоги у разі наявності у власності особи житлового приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване в населеному пункті, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження, були внесені лише 03 червня 2017 року.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що суть та підстави позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради є обґрунтованими за період з 01 червня 2016 року, адже згідно із розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 16.06.2016 року позивачу була виплачена відповідна допомога по 01.06.2016 року.

Вирішуючи питання про зміст позовних вимог, які необхідно задовольнити, суд враховує, що позивач в судовому засіданні підтвердила, що вона просить скасувати розпорядження відповідача від 16.06.2016 року та від 26.10.2016 року, про існування яких вона дізналася лише в судовому засіданні.

Судом першої інстанції враховано, що згідно із ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача її вимоги слід задовольнити в наступній редакції:

- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо невиплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, а також за період з 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний строк;

- скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 16.06.2016 року щодо призупинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_2;

- скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 26.10.2016 року щодо неможливості проведення розрахунку щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_2;

зобовязати Управління праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року, а також за період з 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний строк.

При цьому слід враховувати, що грошова допомога згідно із п. 2, 3 вищенаведеного Порядку надається не більше ніж на 6 місяців, після чого уповноважений представник сім'ї має повторно звернутися за продовженням виплати допомоги. Тобто, зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу відповідну допомогу з 11 жовтня 2016 року на наступний 6 місячний строк не призведе до порушення пункту 6 Порядку № 505 в редакції постанови КМУ № 370 від 31 травня 2017 року.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 червня 2017 року у справі № 428/4041/17 - залишити без задоволення. Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 червня 2017 року у справі № 428/4041/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок