Справа № 694/865/17
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/865/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Сакун Д.І.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Завальнюк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 03 травня 2017 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.06.2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», проте в порушення вимог закону їй було відмовлено в призначенні такої пенсії. З метою оскарження такої відмови вона звернулась до суду та 05.10.2016 року Звенигородським районним судом була винесена постанова у справі №694/1169/16-а про повне задоволення позовних вимог. В подальшому вказана постанова була скасована ухвалою апеляційного суду від 23.11.2016 року з посиланням на те, що рішенням Черкаської ОДА від 13.07.2016 року посвідчення потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС на ім'я ОСОБА_1 визнано недійсним. Вважаючи таке рішення Черкаської ОДА незаконним, позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду та постановою суду від 30.01.2017 року у справі №823/1928/16, яка набрала законної сили 13.04.2017 року, її позов було задоволено. 03.05.2017 року вона знову звернулась із заявою до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС». Листом від 11.05.2017 року, копію якого вона отримала особисто 26.06.2017 року, їй було відмовлено в призначенні такої пенсії. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки станом на 01.01.1993 року вона мала достатній стаж роботи та проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а саме більше 4 років. Рішення Черкаської ОДА про визнання недійсним посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС визнане судом неправомірним, а тому посвідчення категорії 4 НОМЕР_1 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 -1992 р.р., видане 25.12.1992 року Звенигородською районною державною адміністрацією є дійсним. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та весь час проживає в м. Звенигородка Черкаської області. В м. Звенигородка вона одружилась та народила двох своїх дітей. Нікуди на постійне чи тимчасове проживання не виїжджала. В період часу з лютого 1986 року по серпень 1994 року вона працювала на хлібокомбінаті в м. Ватутіне Черкаської області, яке не

відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, однак проживала в той час в м. Звенигородка та щоранку їздила на роботу автобусом. Період проживання в м. Звенигородка з 28 жовтня 1986 року по 23 жовтня 1992 року не зафіксовано в паспорті, а будинкова книга при продажу будинку по АДРЕСА_1 була втрачена. Разом з тим, період проживання можливо встановити за допомогою інших доказів, які вона надала суду.

Представник відповідача Завальнюк І.А позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Пояснив, що згідно даних паспорта ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2, яке віднесено до 4-ї зони посиленого радіологічного контролю, з 23 жовтня 1992 року по даний час. Тобто станом на 01 січня 1993 року ОСОБА_1 прожила в зоні посиленого радіологічного контролю 2 місяці 08 днів. Згідно даних будинкової книги позивач проживала по АДРЕСА_3 з 23 липня 1985 року по 28 жовтня 1986 року, тобто з моменту аварії на ЧАЕС - 06 місяців 02 дні. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 05 лютого 1986 року по 31 серпня 1994 року на Ватутінському хлібокомбінаті м. Ватутіне Черкаської області, яке не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Оскільки згідно поданих документів станом на 01 січня 1993 року ОСОБА_1 прожила і відпрацювала в зоні посиленого радіологічного контролю 8 місяців 10 днів, їй було відмовлено в призначенні пенсії.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Звенигородка Черкаської області та згідно даних паспорта була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 23 жовтня 1992 року до 09 жовтня 2004 року (а.с. 84).

Згідно довідки № 9638 від 18.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, ОСОБА_1 з 23.07.1985 року по 28.10.1986 року проживала по АДРЕСА_3, з 28.10.1986 року по 23.10.1992 року по АДРЕСА_1 (згідно акта депутата), з 23.10.1992 року по 09.10.2004 року по АДРЕСА_4, з 09.10.2004 року по 18.02.2012 року по АДРЕСА_1, з 18.08.2012 року по даний час по АДРЕСА_4. Згідно архівного витягу № 41/04-03 від 06.06.2016 року протоколу № 22 ОСОБА_1 постійно не менше чотирьох років проживала на території посиленого радіологічного контролю (а.с. 34).

09 серпня 1986 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у Звенигородському відділі РАГС Черкаського РУЮ, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 26).

Чоловік позивача ОСОБА_5 вже отримує пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 24).

Згідно протоколів № 147 від 31.05.1993 року, № 22 від 15.11.1992 року, № 5-Д від 26.10.1993 року, № 21 від 02.02.1994 року, які зберігаються в архівному відділі Звенигородської РДА, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 отримали державні посвідчення України особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Домашньою адресою ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_1 (а.с. 28-31).

З витягів з наказів № 33-к від 10.02.1987 року та № 39 від 09.03.1992 року вбачається, що в період роботи на Ватутінському хлібокомбінаті ОСОБА_1 перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 06.08.1988 року та з 09.03.1992 року по 29.11.1994 року (а.с. 32-33).

З будинкових книг вбачається, що ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_3 з 23.07.1985 року по 28.10.1986 року, а по АДРЕСА_2 з 23.10.1992 року по 09.10.2004 року та з 18.08.2012 року по даний час (а.с. 36-43).

З повідомлення № 1428 від 27.09.2016 року, наданого Звенигородським РС УДМС України в Черкаській області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 18.08.2012 року. Попередня інформація щодо реєстрації її місця проживання за адресою АДРЕСА_1 в період з 1986 року по 1992 рік не зберігається (а.с. 36).

З копій свідоцтв про народження дітей ОСОБА_1 вбачається, що вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_7 в м. Звенигородка Черкаської області, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - сина ОСОБА_9 в м. Звенигородка Черкаської області (а.с. 44).

Згідно довідок від 10.12.2016 року, виданих Звенигородською амбулаторією № 1, син ОСОБА_1 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2., спостерігався в дитячій поліклініці з народження і до досягнення ними 16 років та проживав по АДРЕСА_2, а син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, спостерігався в дитячій поліклініці з народження і до 14 років. Проживав по АДРЕСА_1, а потім по АДРЕСА_2 (а.с. 9,10). Згідно даних медичних карток ОСОБА_1 та її діти постійно відвідували поліклініку Звенигородської ЦРЛ (а.с. 23).

25.12.1992 р. Звенигородською районною державною адміністрацією було видано позивачці, ОСОБА_1, посвідчення категорії 4 НОМЕР_1 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 -1992р.р. (а.с.45).

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 в м. Звенигородка підтвердили у судовому засіданні і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 народилась та постійно проживала в м. Звенигородка Черкаської області.

Постановою Звенигородського районного суду від 05.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені: визнано неправомірними дії Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язано Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 09 червня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 року, вище зазначена постанова Звенигородського районного суду скасована та у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в зв'язку з тим, що Рішенням комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 13.07.2016 року зазначене посвідчення ОСОБА_1 було визнано недійсним. Доказів визнання вказаного рішення комісії протиправним або його скасування суду не надано (а.с.16-19).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 року, яка набрала законної сили 13.04.2017 року, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом ь№6 від 13.07.2016р. про визнання недійсним посвідчення категорії 4 № 252190 від 25.12.1992р., виданого Звенигородською районною державною адміністрацією (а.с.20-22).

03 травня 2017 року позивач звернулася до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак 11 травня 2017 року отримала відмову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з вимогами ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії).

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Таким чином, право на призначення пенсії за віком, за умови наявності страхового стажу не менше 15 років, у жінок, які народились після 01 квітня 1961 року, виникає після досягнення 60-річного віку.

Викладена редакція статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набрала чинності з 01 жовтня 2011 року - з набранням чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року.

Оскільки норми ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » встановлюють поступове підвищення пенсійного віку для жінок, яким до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до досягнення пенсійного віку залишилось менше, ніж 5 років, відповідно, жінкам, які мають право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», також установлено аналогічне поступове підвищення віку, з якого вони мають право на призначення пенсії.

Отже, жінки, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення протягом періоду» який є достатнім для призначення пенсії зі зниженням загального пенсійного віку на 5 років, мають право на призначення пенсії (в залежності від віку), з урахуванням статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з поступовим підняттям пенсійного віку, у такому порядку: 50 років - які народилися до 30 вересня 1961 року включно; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1961 року по 31 березня 1962 року, 51 років - які народилися з 1 квітня 1962 року по 30 вересня 1962 року; 51 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1962 року по 31 березня 1963 року; 52 років - які народилися з 1 квітня 1963 року по 30 вересня 1963 року; 52 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1963 року по 31 березня 1964 року; 53 років - які народилися з 1 квітня 1964 року по З0 вересня 1964 року; 53 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1964 року по 31 березня 1965 року; 54 років - які народилися з 1 квітня 1965 року по З0 вересня 1965 року; 54 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року: 55 років - які народилися після 1 квітня 1966 року.

Відповідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно підп. "ґ" п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження статусу потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи обов'язково надаються: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, оскільки воно підтверджує відповідний статус та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, а також довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Крім того Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006р. та 04.09.2015р. (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» , у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6 Порядку особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Абзацом 3 п. 10 Порядку передбачено, що посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

У матеріалах справи міститься посвідчення категорії 4 № 252190 від 25.12.1992р. громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Вказане посвідчення на момент звернення за призначенням пенсії та на час розгляду справ є чинним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на момент звернення за призначенням пенсії надала достатні докази її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та її посвідчення постраждалої від наслідків аварії на момент звернення за призначенням пенсії було дійсним, то відмова відповідача у призначенні такої пенсії є неправомірною.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 11, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 8, 11, 71, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій та

зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 03 травня 2017 року.

повний текст постанови виготовлено 08.08.2017 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до Київського апеляційного адміністративного суду через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Звенигородського райсуду Д.І. Сакун