Справа № 2а-1970/3523/12
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2017 р. м. Київ К/800/48647/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Мороз Л.Л.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех» до Тернопільської митниці Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року ТОВ «Агротех» (далі - Товариство) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» Митниці від 5 серпня 2012 року № 56 про визначення суми грошового зобов'язання щодо мита на товари, які ввозяться на митну територію України на суму 122636,06 грн та № 57 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на товари, які ввозяться на митну територію України на загальну суму 24527,99 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, позов задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленому пунктом 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неприбуттям належним чином повідомлених про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем на умовах контракту від 20 жовтня 2010 року № 201010 протягом 2010 - 2011 років ввезено на митну територію України «Гемоглобін крові свиней «DAKKA» аерозольної сушки», що підтверджується вантажними митними деклараціями: від 25 травня 2011 року № 403020000/2011/001047, від 3 червня 2011 року № 403020000/2011/001123, від 18 липня 2011 року № 403020000/2011/001503, від 17 січня 2012 року № 403020000/2012/000084, від 21 травня 2012 року № 403020000/2012/001215. Також, згідно з контрактом та протягом цього ж періоду позивачем ввозилася «Плазма крові свиней «DAKKA» аерозольної сушки», за вантажними митними деклараціями: від 10 червня 2011 року № 403020000/2011/001171, від 18 липня 2011 року № 403020000/2011/001215, від 28 березня 2012 року № 403020000/2012/000740, від 16 травня 2012 року № 403020000/2012/001181.

Щодо митного оформлення товару «Плазма крові свиней «DAKKA» аерозольної сушки» за вантажною митною декларацією від 12 березня 2011 року № 700000012/2011/003095, митний орган погодився із визначеною декларантом класифікацією та кодуванням товару згідно УКТЗЕД за кодом .

Крім цього, у зв'язку з виникненням у митного органу сумніву щодо заявленого позивачем коду товару «Гемоглобін крові свиней «DAKKA» аерозольної сушки» за вантажною митною декларацією від 12 березня 2011 року № 700000012/2011/003095 надіслано запит до Східної митниці щодо вирішення питання класифікації та кодування вказаного товару. Згідно відтиску штампу КТБ № 700-0640-11 на вантажній митній декларації від 12 березня 2011 року № 700000012/2011/003095 митним органом підтверджено заявлений позивачем код товару згідно УКТЗЕД.

25 червня 2012 року відділом митних платежів прийнято класифікаційне рішення № КТ-403-0010-2012, яким встановлено код товарів «Гемоглобін крові свиней «DAKA» аерозольної сушки» та «Плазма крові свиней «DAKA» аерозольної сушки» згідно УКТЗЕД , який передбачає п'ятивідсоткову ставку оподаткування ввізним митом.

Відповідно до наказу Митниці від 9 липня 2012 року № 253 з 16 по 20 липня 2012 року проведено невиїзну документальну перевірку щодо правильності класифікації вказаних товарів. Згідно з висновками перевірки позивачем порушено вимоги Закону України «Про митний тариф», оскільки застосовано невірну ставку ввізного мита внаслідок зазначення у вантажних митних деклараціях невірних відомостей у графі 33 щодо коду товару, внаслідок чого занижено ввізне мито та податок на додану вартість.

На підставі висновків перевірки відповідачем 5 серпня 2012 року винесені податкові повідомлення-рішення форми «Р» № 56, яким Товариству визначено суму грошового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України, в сумі 122636,06 грн, з яких: 84654,63 грн - за основним платежем та 37981,43 грн - за штрафними санкціями; № 57 яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності» в сумі 24527,99 грн, з яких: 16930,91 грн - за основним платежем та 7597,08 грн - за штрафними санкціями.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку що Митниця, приймаючи вантажні митні декларації, віднесла товар до певного коду товарної номенклатури та пропустила на митну територію України, а тому в подальшому не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судів.

Відповідно до пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - МК) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Аналіз наведеного у пункті 19 статті 1 МК України визначення поняття «митні процедури» дає підстави вважати, що ці процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК України відповідно до заявленого митного режиму.

Статтею 259 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень МК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 69 МК України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Про правильність цієї позиції свідчить і чинний з 17 травня 2008 року Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, на виконання вимог статей 41, 265 МК України. За процедурою, встановленою цим Порядком, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митними органами, зокрема, і шляхом проведення камеральної перевірки. У разі коли за його результатами виявлено обставини, що вплинули на рівень задекларованої митної вартості таких товарів, митний орган приймає рішення про визначення їх митної вартості за встановленою Держмитслужбою формою. У разі заниження податкового зобов'язання та його непогашення протягом 10 днів з дати надходження рішення митного органу про визначення митної вартості товару зазначений орган самостійно вживає заходів для донарахування сум податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановленому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» порядку.

Таким чином, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску транспортного засобу через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 листопада 2011 року (справа № 21-321а11) і колегія суддів бере її до уваги.

Рішення судів попередніх інстанцій у цій справі не відповідає наведеним вимогам законодавства, яке було чинним на час пропуску товарів через митний кордон України.

За правилами частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 222, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді