Справа № 804/5525/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"01" серпня 2017 р. справа № 804/5525/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/5525/16 за позовом Публічного акціонерного товариство «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23.06.2016 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 04.08.2016 року №5545-17 про сплату 376,04 грн. за узгодженими грошовими зобовязаннями, а саме: подання податкових декларацій з податку на нерухоме майно від 15.02.2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 року №107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №261 від 25.02.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с.10-11).

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.03.2016 року №419 «Про продовження строків тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» строк тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку АТ «РОДОВІД БАНК» продовжено з 26.03.2016 року по 25.04.2016 року (а.с.15).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25.04.2016 року №610 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» продовжено повноваження ОСОБА_2 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» (а.с.16).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.05.2017 року №2224 з 06.06.2017 року призначено уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «РОДОВІД БАНК» ОСОБА_1 (а.с.97).

Податковим органом 04.08.2016 року прийнято вимогу №5545-17, в якій повідомлено позивача про виникнення станом на 03.08.2016 року податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями зі сплати за нерухоме майно в розмірі 376,04 грн. (а.с.17). Вказана податкова вимога отримана позивачем 18.08.2016 року.

Позивач не погодився з таким рішенням податкового органу та оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст.59 ПК України).

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обовязку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобовязання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобовязання у встановлений строк, контролюючий орган відразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у спірній податковій вимозі сума боргу зі сплати за нерухоме майно в розмірі 376,04 грн. позивачем самостійно узгоджена в податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2016 рік від 15.02.2016 року, але не сплачена у встановлені законодавством терміни.

При цьому дана сума є заборгованістю за основним платежем та не включає в себе жодних штрафів чи пені.

Також слід зазначити, що направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку, адже відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При цьому згідно п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, примусове стягнення коштів та майна банку, або звернення стягнення на майно банку можливо не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) позивачу спірної податкової вимоги.

Крім того, за змістом ст.88 ПК України майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому право податкової застави не потребує письмового оформлення.

Відтак, викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку, адже за змістом ст.88 ПК України податкова застава виникає автоматично у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, і не потребує письмового оформлення.

Отже, в даному випадку відповідачем не вчинялись дії з примусового стягнення коштів чи майна банку, не нараховувались штрафні санкції чи пеня та не застосовувалась податкова застава.

Посилання апелянта як на підставу скасування спірної вимоги на положення п.1.3 ст.1 ПК України, що цей кодекс не регулює питання погашення податкових зобовязань або стягнення податкового боргу з банків, на які поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI, є безпідставним, оскільки вимога тільки визначає наявність та суму податкового зобовязання, порядок його сплати та оскарження рішень контролюючих органів (Глава 4 ПК України) та не регулює питання погашення або стягнення податкового боргу платників податків (Глава 9 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що Закон №4452-VI не встановлює особливу чи окрему процедуру повідомлення банку про наявність у нього податкового боргу з моменту віднесення банку до категорії неплатоспроможного та запровадження тимчасової адміністрації - до відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації; тому здійснення такого повідомлення згідно ПК України не є порушенням з боку податкового органу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що направлення податковим органом на адресу ПАТ «РОДОВІД БАНК» податкової вимоги від 04.08.2016 року № 5545-17 про сплату податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 376,04 грн. відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дніпродзержинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, доведено правомірність податкової вимоги від 04.08.2016 року №5545-17.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/5525/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/5525/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак