Справа № 819/778/17
Суддя: Данилевич Надія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/778/17

07 серпня 2017 р..Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Канюка Н.В.

за участю:

представника позивача - Джинджиристого В.Я.

представника відповідача - Вонятівської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом приватного агропромислового підприємства "Батьківщина" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання недійсною податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне агропромислове підприємство "Батьківщина" (далі - ПАП "Батьківщина", позивач) звернулось у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, відповідач) про визнання недійсною податкової вимоги від 08.02.2017 р. № 391-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області було виставлено податкову вимогу від 08.02.2017 р. № 391-17 про сплату податкового боргу по податку на додану вартість у сумі 265930,50 грн. (основний платіж).

Позивач вважає, що така податкова вимога виставлена йому неправомірно, оскільки позивач неодноразово намагався подати уточнений розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість з метою виправлення самостійно виявлених помилок у податковій декларації за грудень 2016 р., поданій 20.01.2017 р., проте податковим органом такі уточнені декларації не були прийняті. ПАП "Батьківщина" було подано скаргу до Головного управління ДФС у Тернопільській області та повторну скаргу до Державної фіскальної служби України, проте обидві скарги були залишені податковими органами без розгляду.

Позивач вважає, що був неправомірно позбавлений права на подання уточненої податкової декларації, а також вказує на відсутність податкового боргу, оскільки відповідно до поданих податкових декларації за січень-квітень 2017 р. у нього наявна сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 491 241,00 грн., яка повністю перекриває оспорювану суму.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що податкова вимога Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 08.02.2017 р. № 391-17 винесена згідно вимог Податкового кодексу України, оскільки податковий борг виник на підставі самостійно задекларованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Щодо неприйняття уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, які подавалися ПАП «Батьківщина» 31.01.2017 р. № J02907010, 01.02.2017 р. № J02907010, 02.02.2017 р. J02907010, представник відповідача зазначила, що такі розрахунки не були прийняті податковим органом у зв'язку із закінченням дії форми - до грудня 2016 р. При цьому податковий орган керувався положеннями пунктів 49, 50 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, де передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, складених платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, мала бути здійснена не пізніше 15 січня 2017 року.

З урахуванням наведеного, представник відповідач вважає, що Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області не допущено порушень при виставленні податкової вимоги від 08.02.2017 р. № 391-17 та просить відмовити в позові.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення осіб, що беруть участь у справі дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних міркувань.

Суд встановив, що 20.01.2017 р. ПАП "Батьківщина" було подано до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року як платником - сільськогосподарським підприємством, що до 1 січня 2017 року застосовувало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України, за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу.

В подальшому 31.01.2017 р. платник податків подав уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість № J02907010 у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Проте, такий документ не був прийнятий у зв'язку із закінченням дії форми - до грудня 2016 р., що підтверджується квитанцією № 1 від 31.01.2017 р.

01.02.2017 р. ПАП "Батьківщина" було повторно подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість № J02907010 у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Проте, такий документ знову ж не був прийнятий у зв'язку із закінченням дії форми - до грудня 2016 р., що підтверджується квитанцією № 1 від 01.02.2017р.

02.02.2017 р. позивачем втретє було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість № J02907010 у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Розрахунок не був прийнятий у зв'язку із тих самих причин - закінчення дії форми - до грудня 2016 р., що підтверджується квитанцією № 1 від 02.02.2017 р.

Як вбачається з інтегрованої картки платника, у ПАП "Батьківщина" наявна недоїмка за платежем податок на додану вартість сільськогосподарських підприємств за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами у розмірі 265 930,50 грн. Вказана сума недоїмки не була сплачена підприємством, а тому набула статусу податкового боргу.

В подальшому, Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області платнику податків ПАП "Батьківщина" була виставлена податкова вимога від 08.02.2017 р. № 391-17 про сплату податкового боргу по податку на додану вартість у сумі 265930,50 грн. (основний платіж). Податкова вимога була надіслана платнику поштовим зв'язком та вручена директору Гаврилюку І.Т. 24.02.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом також встановлено, що позивач, вважаючи виставлену податкову вимогу незаконною, 21.03.2017 р. подав до Головного управління ДФС у Тернопільській області первинну скаргу на податкову вимогу від 08.02.2017 р. № 391-17. Листом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.04.2017 р. № 1425/10/19-00-10-01-06/3861 скаргу було залишено без розгляду та повернуто скаржнику у зв'язку із пропуском строків звернення до контролюючого органу.

10.04.2017 р. ПАП "Батьківщина" до Державної фіскальної служби України було подано повторну скаргу на податкову вимогу від 08.02.2017 р. № 391-17. Проте, Державна фіскальна служба України залишила без розгляду скаргу ПАП "Батьківщина" та повернула її, що оформлено Рішенням про залишення скарги без розгляду від 28.04.2017 р., вих. № 9429/6/99-99-17-01-15.

В подальшому, ПАП "Батьківщина" було подано податкову декларацію по податку на додану вартість від 17.02.2017 р. за січень 2017 р., відповідно до якої задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 114 476,00 грн., податкову декларацію по податку на додану вартість від 16.03.2017 р. за лютий 2017 р., відповідно до якої задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 111 735,00 грн., податкову декларацію по податку на додану вартість від 20.04.2017 р. за березень 2017 р., відповідно до якої задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 368 314,00 грн., податкову декларацію по податку на додану вартість від 12.05.2017 р., відповідно до якої задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 491 241,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а саме щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов'язків, компетенції контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - Кодекс).

Відповідно до положень підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України)

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У відповідності до пунктів 3.1 - 3.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів

України від 10.10.2013 № 576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган доходів і зборів надсилає (вручає) додаткову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з додатковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкова вимога Головного управління ДФС у Тернопільській області від 08.02.2017 р. №391-17 була надіслана платнику поштовим зв'язком та вручена директору Гаврилюку І.Т. 24.02.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як зазначено у пункті 49, 50 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, передбачено: реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, складених платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, має бути здійснена не пізніше 15 січня 2017 року.

Реєстрація зазначених в абзаці першому цього пункту податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних не може здійснюватися з порушенням строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Сума від'ємного значення за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, визначених відповідно до пункту 209.7 статті 209 цього Кодексу, сформована платниками - сільськогосподарськими підприємствами, що до 1 січня 2017 року застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за результатами звітного (податкового) періоду за грудень 2016 року/четвертий квартал 2016 року, переноситься до податкової звітності наступного звітного (податкового) періоду, в якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Таким чином, при виставленні податкової вимоги 08.02.2017 р. № 391-17 Головне управління ДФС у Тернопільській області керувалося вимогами чинного законодавства, податковим органом дотримано прядок виставлення та вручення податкової вимоги, а тому позовні вимоги ПАП "Батьківщина" щодо визнання недійсною даної податкової вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову приватного агропромислового підприємства "Батьківщина" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання недійсною податкової вимоги - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 08.08.2017 року.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.