Справа № 810/90/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року № 810/90/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управляння ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

в січні 2017 р., ОСОБА_1 звернувся до суду, пред'явивши вимоги до Бориспільської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №26-22 від 29.06.2016 р., яким йому було визначено податкове зобов'язання з транспортного податку у 2016 р. у сумі 25 000 грн., вважаючи рішення таким, що не відповідає діючому законодавству і підлягає скасуванню, оскільки транспортний податок введений у місті Гнідині Бориспільського району Київської області згідно Положення про порядок обчислення та сплати транспортного податку рішенням сесії Гнідинської сільської ради від 23.02.2016 р., відтак застосування контролюючим органом положень ПКУ з урахуванням внесених Законом змін до Податкового кодексу та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017 року. Крім того, позивач вказує на порушення відповідачем порядку формування та направлення на його адресу спірного рішення та наявністю у ньому дефектів, які унеможливлюють його ідентифікацію.

У призначений для розгляду справи час, уповноважений представник податкового органу до суду не прибув, про дату та місце проведення судового засідання, повідомлений належним чином, 20.02.2017 р. подав клопотання про розгляд справи без його участі.

На підставі ч.6 ст.128 КАСУ, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справи докази та матеріали, встановивши фактичні обставини справи та ті, якими обґрунтовані позовні вимоги, надавши правової оцінки спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, з огляду на таке:

позивач є власником автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport, номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2014 з об'ємом двигуна 2993 відповідно до відомостей АІС "Податковий блок" "Відомості про платників транспортного податку".

На виконання п.п. 267.6.2 п. 267.6 та п.п. 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПКУ відповідачем було надіслано ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення, яким визначено до сплати грошове зобов'язання з транспортного податку у сумі 25 000 грн. Не погоджуючись з його прийняттям, позивач оскаржив його в суді.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходив із такого:

справляння транспортного податку, про нарахування якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, введено Законом України № 71-VIII від 28.12.2014 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон № 71-VIII), який набрав чинності 01.01.2015р.

Згідно з п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПКУ платниками транспортного податку є фізичні особи, що мають зареєстровані в Україні відповідно до чинного законодавства власні легкові автомобілі, які на підставі п.п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування (пп.267.2 п.267.2 ст.267 ПКУ) визнаються легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом влади, що реалізує державну політику економічного розвитку за методикою, затвердженою КМУ, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, коробки передач легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Розмір транспортного податку та порядок його нарахування позивачем не оскаржується. Натомість судом, за методикою, встановленою КМУ були перевірені критерії легкового автомобіля на відповідність вимогам пп.267.2 п.267.2 ст.267 ПКУ та підтверджується правильність зробленого податковим органом визначення.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПКУ ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Приписом п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст.267 ПКУ визначено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Підпунктом 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПКУ передбачено обов'язок податкового органу надіслати податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідних платіжних реквізитів платнику податку за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, -п.п. 267.6.6 п.267.6 та п.п.267.8.1 п.267.6 ст.267 ПК України .

Враховуючи наведені обставини, автомобіль позивача у 2016 році був об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Таким чином, приймаючи 29.06.2016 р. податкове повідомлення рішення № 26-22 відповідач діяв на підставі та в межах повноважень встановлених Законом.

Посилання позивача на порушення принципу стабільності в частині внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки суд оцінив критично, так як дана норма передбачає внесення змін щодо існуючих податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, водночас податок на майно є новим видом податку.

Крім того, будь-яких змін до ПК України на момент винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення запроваджено не було, норми ст.267 ПК України є чинними та не визнані КСУ не конституційними, а відтак підлягають застосуванню.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто, дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Разом з тим, п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПКУ передбачено, що об'єктом оподаткування є

легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом влади, що реалізує державну політику економічного розвитку за методикою, затвердженою КМУ, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, коробки передач легкового автомобіля

При цьому обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Відтак, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, законодавець передбачив, що ознаками такого є рік випуску та його середньоринкова вартість на 1 січня податкового (звітного) року. Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 р., та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 р. Закон № 71-VІІІ також не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню. Крім того, саме цей закон прийнятий пізніше у часі за норми ст. 4 ПК України, тому при подоланні колізії положень нормативно-правового (их) акту (ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто Закону № 71-VІІІ.

Що стосується доводів позивача про протиправність оскаржуваного рішення у зв`язку з порушенням відповідачем строків його направлення, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки порушення строків направлення рішення не звільняє позивача від сплати транспортного податку.

Враховуючи принцип пропорційності рішення суб'єкта владних повноважень, суд вважає, вказане порушення меншим недоліком порівняно з фактичним звільнення позивача від сплати транспортного податку у 2016 р. та ненадходженням до Державного бюджету України цієї суми коштів. При цьому, слід врахувати, що позивач визнає свій обов`язок щодо сплати транспортного податку, але в інший період.

Також необхідно звернути увагу, що строк направлення позивачу рішення не змінює його обсягу законних прав та обов`язків, адже перебіг строку для сплати податку, як і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення. З цих же підстав суд не приймає доводи позивача про неможливість ідентифікації ППР.

Таким чином, суд вважає доводи позову непереконливими, а наведені ним підставі для скасування рішення такими, що не визначені нормами чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та необхідності відмови у їх задоволенні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.