Справа № 826/13977/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 липня 2017 року 08:45 справа №826/13977/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області
третя особаВасильківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області
прозобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача зарахувати до загального строку військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період його навчання у Київському військовому ліцеї з 1 вересня 1994 року по 14 червня 1996 року, у зв`язку з чим здійснити йому перерахунок вислуги років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі в адміністративній справі Васильківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

В судове засідання 5 грудня 2016 року третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, представника не направила.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 21 січня 2016 року №21 о/с ОСОБА_1 звільнено в запас з посади заступника начальника-начальника слідчого відділу Васильківського відділу поліції Головного управління поліції в Київській області за підпунктом 7 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію за власним бажанням.

У наказі Головного управління Національної поліції в Київській області від 21 січня 2016 року №21 о/с термін вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення визначено 19 років 5 місяців 10 днів.

Вказані вище обставини зазначені позивачем в позовній заяві та не заперечуються відповідачем і третьою особою.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області з письмовою заявою від 14 березня 2016 року, копія якої наявна у справі, в якій просив провести перерахунок вислуги років та внести у зв`язку з цим зміни до наказу від 21 січня 2016 року №21 о/с. Заява одержана Головним управлінням Національної поліції в Київській області 14 березня 2016 року.

Підставою для проведення перерахунку вислуги років ОСОБА_1 зазначив не зарахування до такої вислуги періоду його навчання у Київському військовому ліцеї з 01 вересня 1994 року по 14 червня 1996 року. Посилаючись на положення абзацу четвертого частини першої статті 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу в редакції від 25 березня 1992 року, позивач зазначає, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття до навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).

У листі від 06 квітня 2016 року №Ф-489, копія якого наявна у справі, Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» до вислуги років особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, додатково зараховується час їх навчання (у тому числі заочно) у цивільних навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців. У зв`язку з тим, що після закінчення Київського військового ліцею офіцерське звання не присвоєно, то відсутні підстави для зарахування періоду навчання в цьому ліцеї до вислуги років, а відповідно, і відсутні підстави для перерахунку вислуги років на день звільнення.

Факт навчання ОСОБА_1 у Київському військовому ліцеї з 01 вересня 1994 року по червень 1996 року підтверджується наявними у справі копіями атестата про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 з додатком та довідки Київського військового ліцею імені Івана Богуна (правонаступника Київського військового ліцею) від 10 серпня 2009 року №24.

Водночас в архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 07 вересня 2006 року №9910, копія якої наявна у справі, містяться відомості про зарахування до ліцею юнака за прізвищем ОСОБА_2 з іменем ОСОБА_3 , а по-батькові ОСОБА_4 . В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12 червня 2009 року №4222, копія якої наявна у справі, містяться відомості про відсутність інформації в наказі начальника Київського військового ліцею Про зарахування кандидатів ліцеїстами на 1 та 2 курс Київського військового ліцею від 24 серпня 1994 року №96 щодо ОСОБА_1 .

Наведені розбіжності слугували підставою для звернення ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення юридичного факту факту навчання у період з 01 вересня 1994 року по 14 серпня 1996 року в Київському військовому ліцеї.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі №362/3011/15, яке набрало законної сили, встановлено юридичний факт: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Залізне Васильківського району Київської області, навчався з 01 вересня 1994 року по 14 червня 1995 року в Київському військовому ліцеї.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступного.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 2 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній на час зарахування позивача на навчання до Київського військового ліцею) військова служба є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.

Встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній на час звільнення позивача з органів поліції) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній на час зарахування позивача на навчання до Київського військового ліцею) початком перебування на військовій службі вважається:

день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - для призовників і офіцерів, призваних із запасу;

день від`їзду до місця служби, вказаний у розпорядженні, виданому військовим комісаріатом, - для військовозобов`язаних і жінок;

день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Водночас частина перша статті 2 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу не передбачає такий вид військової служби як навчання у військовому ліцеї.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній на час зарахування позивача на навчання до Київського військового ліцею) допризовна підготовка включає військову, прикладну фізичну, медико-санітарну, психологічну підготовку та підготовку з цивільної оборони і проводиться викладачами допризовної підготовки в навчально-виховних закладах: школах, гімназіях, ліцеях, інших видах загальноосвітніх закладів, починаючи з передвипускного класу, а також у професійних навчально-виховних закладах та вищих навчальних закладах: технікумах, коледжах, училищах в період здобуття загальної середньої освіти за програмами, затверджуваними Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством оборони України.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній на час зарахування позивача на навчання до Київського військового ліцею) громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №490 з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи створено Київський військовий ліцей на базі Київського суворовського військового училища. Доручено розпочати навчання з 01 вересня 1992 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Київський військовий ліцей, в якому навчався позивач, є навчальним закладом з посиленою військово-фізичною підготовкою, створеним з метою, зокрема, якісної підготовки кандидатів до вступу до військових навчальних закладів. Київський військовий ліцей не є військовим навчальним закладом, в якому особи, що відповідають вимогам Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, проходять військову службу.

Зважаючи на викладене, правові підстави для зарахування до загального строку військової служби позивача період навчання його в Київському військовому ліцеї відсутні.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд України у постановах від 27 березня 2012 року у справі №21-349а11, від 16 квітня 2013 року у справі №21-107а13 та від 01 жовтня 2013 року у справі №21-330а13 виклав правовий висновок про те, що ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою не є військовим навчальним закладом, навчання у ліцеї не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, закріпленим у законі. Тому, строк навчання у ліцеї не може бути зарахований у загальний строк військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, довів правомірність відмови позивачу у зарахуванні до загального строку військової служби період навчання у Київському військовому ліцеї та, відповідно, відмови здійснити перерахунок вислуги років, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко