Справа № 642/1879/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 р.Справа № 642/1879/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Русанової В.Б., Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України (Східний територіальний відділ) на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про визнання дії та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, щодо обчислення, призначення, соціальних виплат та допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу № 24 від 17.03.2017 р. комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України; визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..» затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р.; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи подані ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..» затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17 позовні вимоги задоволено.

Відповідач, Міністерство оборони України (Східний територіальний відділ), не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходив строкову військову службу в період з 04.11.1983 р. по 19.02.1985 р. в в/ч НОМЕР_1 , в тому числі, у складі діючої армії в/ч НОМЕР_1 під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан.

Згідно витягу з протоколу № 806 від 31.08.2010 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку поранень, контузії та захворювання, отримані позивачем під час проходження військової служби поранення, контузія, та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у зв`язку з чим позивачу з 01.10.2014 р. при повторному огляді встановлена 3 група інвалідності згідно довідки МСЕК від 29.09.2014 р.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем були надані всі документи передбачені для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..» затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.

В свою чергу, згідно витягу з протоколу № 24 від 17.03.2017 р. засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги з мотивів, що позивачем подані документи не в повному обсязі, а саме: не подано документ, що свідчить про обставини поранення та довідку органів МСЕК про первинне встановлення інвалідності протягом-3-х місяців після звільнення з військової служби і позивач не має право на одноразову грошову допомогу згідно ч. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», в редакцій чинної на 19.06.2013 р. та пп. 4 пункту 2 Порядку затвердженого Постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 499.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що представником відповідача Міністерства оборони України не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що Міністерство оборони України було дотримано процедуру, визначену Порядком № 975.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано відмову Міністерства оборони України протиправною в призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...» та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р» «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...» у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме: 195150,00 грн.; визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними, які полягають в надсиланні документів ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 Конституції України; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направити висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 р. постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2016р. по справі № 820/2703/16 скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ...» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму на день встановлення інвалідності, а саме: 195150,00 грн. та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 у вказаній частині задоволено частково: зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 р. залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, вище встановлені обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання вказаних вище рішень судів Міністерством оборони України розглянута заява позивача, але п. 14 протоколу № 24 від 17.03.2017 р. засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, ОСОБА_1 відмовлено в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги з мотивів, що позивачем подані документи не в повному обсязі, а саме: не подано документ, що свідчить про обставини поранення та довідку органів МСЕК про первинне встановлення інвалідності протягом-3-х місяців після звільнення з військової служби і позивач не має право на одноразову грошову допомогу згідно ч. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», в редакцій чинної на 19.06.2013 р. та пп. 4 пункту 2 Порядку затвердженого Постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 499.

Колегія суддів зазначає, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 806 від 31.08.2010 р. щодо колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 встановлено, поранення, травма, контузія та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 10).

Згідно з довідкою МСЕК серія 10 ААБ № 201722 від 29.09.2014 р. позивачу з 01.10.2016 р. встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, травмою, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 9).

Положеннями ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 р. № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. № 21-135а15, висновки якого є обов`язковими для врахування судами відповідно до положень ст. 244-2 КАС України.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975).

Доводи апелянта про те, що позивачем було надано неповний пакет документів, зокрема, не надано жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) колегія суддів вважає необгрутованими, оскільки позивача було призвано на строкову військову службу та звільнено з цієї служби на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і відповідно до законодавства, причинний зв`язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено саме Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України.

Відповідно до приписів п. 4.7 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 р. за № 1294/26070, - у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність повноважень у Центральної ВЛК Міністерства оборони України щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв стосовно колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії.

Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р.

Що стосується посилання апелянта на те, що витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, на яку централізовано виділяються кошти з Державного бюджету та оскільки позивач звільнений зі строкової військової служби з прикордонних військ, правонаступником є Державна прикордонна служба України, то в силу ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, правових підстав призначити та виплатити позивачу Міноборони, одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності, у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії немає, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 р. № 10224-ХІ «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п. 1 та п. 2 постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 р. «Про військові формування на Україні», Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про правонаступництво України» встановлено, що органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, в силу ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 р. № 975, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності, у зв`язку з травмою (поранення, контузія), пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Крім того, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 р. № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» Державний комітет у правах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР. Проте, позивач не проходив службу в Західному прикордонному округу КДБ СРСР.

Також колегія суддів зазначає, що засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії, а тому посилання відповідача на те, що Міністерство оборони не є по даним правовідносинам правонаступником Прикордонних військ СРСР, спростовується зазначеними нормативними документами та обставинами справи.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5. п. 4 ч. 1 ст. 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом, зокрема, зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що оскільки постанова суду вимагає вчинення певних дій, рішення суду ухвалене не на користь суб`єктів владних повноважень - відповідачів у справі, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо встановлення відповідачам строку для подання звіту про виконання постанови.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України (Східний територіальний відділ) на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017р. по справі № 642/1879/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, про визнання дії та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, щодо обчислення, призначення, соціальних виплат та допомоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б. Курило Л.В.