Справа № 755/2434/17
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 липня 2017 року м. Київ К/800/26064/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 у 2016 році щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі нижчому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році в розмірі, передбаченому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням здійснених позивачеві виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду повністю та постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Вказана норма неконституційною не визнавалась і є діючою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій в розмірі 920 гривень.

Таким чином, питання виплати разової грошової допомоги до 5 травня врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Розміри виплати в цій постанові встановлені в конкретному розмірі і є незмінними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, а відтак про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року № 2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені апеляційним судом, а заявник не наводить підстав вважати, що суд при цьому неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Що стосується вимоги касаційної скарги про скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року, то вона задоволенню не підлягає, оскільки вказане судове рішення скасоване в результаті його апеляційного перегляду.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін

З оригіналом згідно

Суддя А.В.Єрьомін