Справа № 237/601/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/601/17
Номер провадження 2-а/237/28/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.17

Мар'їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.

за участю:

секретаря Лахно Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2017 року до Мар'їнського районного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Мар'їнської державної адміністрації в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому позивач просить: - визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо відмови в поновленні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; - визнати неправомірною та такою що не підлягає задоволенню вимогу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо повернення позивачем до державного бюджету суми адресної допомоги в розмірі 46400,48 гривень, отриманої за період з 14.11.2014 року по 17.11.2016 року; - зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги з 18.11.2016 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві позивача від 25.11.2016 року; - зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_3 та сплатити щомісячну адресну допомогу за період з 18.11.2016 року по 312.01.2017 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві позивача від 25.11.2016 року.

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, та просила: - визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо відмови в поновленні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; - скасувати рішення Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації від 23.12.2016 року про відмову в наданні допомоги переміщеним особам на проживання; - визнати неправомірною та такою що не підлягає задоволенню вимогу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо повернення позивачем до державного бюджету суми адресної допомоги в розмірі 46400,48 гривень, отриманої за період з 14.11.2014 року по 17.11.2016 року; - зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги з 18.11.2016 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві позивача від 25.11.2016 року; - зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_3 та сплатити щомісячну адресну допомогу за період з 18.11.2016 року по 312.01.2017 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві позивача від 25.11.2016 року; - стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мар'їнського районної державної адміністрації Донецької області.

Позовні вимоги в обґрунтовані наступним: у листопаді 2014 року, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції позивач, разом з членами її родини: неповнолітньою донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та матір'ю її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка досягла непрацездатного віку, вимушено перемістилися з міста Донецька до міста Курахове, Мар'їнського району, Донецької області та стали на облік, як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації. 14 листопада 2014 року позивач звернулася до УСЗН Мар'їнської районної державної адміністрації із заявою про надання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. Рішенням Мар'їнської РДА адресна допомога була призначена та перерахована на рахунок, відкритий у Курахівському відділенні ПАТ «Ощадбанк».

25 листопада 2016 року позивачем подана заява на подовження виплати адресної допомоги на наступний шестимісячний період. УСЗН Мар'їнської РДА надало письмову відповідь, згідно з якою УСЗН Мар'їнської РДА дійшло висновку, що грошова допомога отримана родиною позивача неправомірно та має бути повернута до державного бюджету в сумі 46400 гривень 48 копійок, які необхідно повернути.

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є публічно правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні, спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо відмови позивачеві у виплаті адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам. У відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України. Ухвалою від 17.02.2017 року, відповідно до ст. 183-2 КАС України, відкрито провадження по справі та призначено по справі попереднє судове засідання на 01 березня 2017 року.

22 травня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, в якій вона просить: - прийняти до розгляду адміністративний позов ОСОБА_2, як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та залучити до справи у якості законного представника мою мати - ОСОБА_1; - визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо відмови в поновлені щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; - зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги з 18.11.2016 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві ОСОБА_1 від 25.11.2016р.; - відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі; - стягнути з Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації на користь Позивача судовий збір.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 22 червня 2017 року залишено без розгляду адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору від 22.05.2017 року, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, які викладено у позовної заяви. На доведення обгрунтованності своїх вимог позивачка надала суду наступні документи : звернення до УСЗН Мар'їнської РДА (а.с. 6), лист УСЗН Мар'їнської РДА у Донецькій області (а.с. 8-9), довідка від 14.11.2014 року № , про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 10-11), Рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 23.12.2016 року , копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, надав суду письмові заперечення з нормативним обґрунтуванням своєї позиції . У своїх письмових запереченнях від 28.02.2017 року № 23-11/08 (аркуш справи 83-85) та у судовому засіданні відповідач пояснив, що відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг», громадянці ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога. Ця допомога призначалась з урахування того, що позивачка зверталась за допомогою як представник сім'ї, про це було зазначено у заяві за ф-3.

Представник відповідача пояснив, що у кожній із заяв, які заповнювалися за ф-3, в розділі інформації про наявність нерухомого майна в будь кого з членів сім'ї ОСОБА_1, остання вписала слово - «НІ». На інформаційний запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно членів сім'ї ОСОБА_1 надійшла довідка за № 76527082, за якою ОСОБА_1 має у приватній власності, на праві часткової спільної власності у частці 1/2 , об'єкта житлової нерухомості - двокімнатної квартири, загальною площею 43,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2. В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач зазначив, що, відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомічної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг», грошова допомога не призначається, у разі коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність та допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 17 лютого 2017 № 1706-VII , факт внутрішнього переміщення буд якої фізичної особи на території України підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо цієї переміщеної особи. Ту обставину що позивач , ії донька та мати чоловіка позивачки є внутрішньо переміщеними особами визнано сторонами спору у судовому засіданні та підтверджено Довідкою № від 14 листопада 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (арк.. справи - 10, 11)

Згідно ч. 1 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509 довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій, довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509.

З копії довідки № від 14 листопада 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з неповнолітньою дитиною: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні праці та соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації у Донецькій області (а.с. 10). Також, з копії довідки № від 14 листопада 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації у Донецькій області (а.с. 11).

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (далі Постанова № 505), визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 8 Постанови № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Листом від 10 січня 2017 року ОСОБА_1 на її звернення від 26.12.2016, відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання у зв'язку з тим, що сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с.6, 8-9).

Із звернення позивача до відповідача від 26.12.2016 року (а.с. - 6) вбачається, що 25.11.2016 вона, як уповноважена особа сім'ї, подала заяву на продовження виплати грошової допомоги в порядку, передбаченому Постановою № 505, але завчасно не отримала від відповідача будь якого рішення чи відповіді по суті заяви від 25.11.2016 року.

Відповідно до інформаційної довідки № 76527082 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 має у власності об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру в АДРЕСА_3. Та обставина, що ОСОБА_1 має у приватній власності, на праві часткової спільної власності у частці 1/2 , об'єкт житлової нерухомості - двокімнатну квартиру, загальною площею 43,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, визнана обома сторонами.

Житлом фізичної особи, в розумінні ст.379 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. З огляду на ч.1 ст. 382 ЦК України, квартира, як об'єкт права власності, є ізольованим помешканням в житловому будинку, яке призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Із пояснень позивача і відповідача вбачається що під час прийняття спірного рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 23.12.2016 року та вчинення відповідачем дій, спрямованих на відмову в поновленні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та членам її сім'ї, питання щодо придатності нерухомості позивача для постійного або тимчасового проживання позивачки та двох членів її сім'ї відповідачем не з'ясовувалось. З огляду на ст.47 ЖК УРСР, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

На думку суду, визначальним в контексті п.6 Постанови № 505 для ґрунтовної і правомірної відмови в наданні допомоги внутрішньо переміщеної особі є встановлення, як найменше, двох обставин, а саме: по-перше, - тієї обставини, що нерухомість є житлом в сенсі ст. 379 ЦК України, тобто, є призначеною та придатною для постійного або тимчасового проживання, з урахуванням, в тому числі, і норм житлової площі на одну особу та інших норм і нормативів, встановлених законом України, а по-друге, таке житлове приміщення повинно бути розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Цей висновок суду ґрунтується, окрім іншого, і на приписах п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505, в редакції, чинній станом на дату оскаржуваної відмови, тобто 10.01.2017 року. Відповідно до цього пункту, допомога не призначається у випадках, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

В свою чергу, Розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого м. Курахове та територія Курахівської міської ради віднесена до такої території.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм, судом встановлено, що м. Курахове є територією проведення антитерористичної операції, факт наявності або відсутності вкладів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб , у будь якого члена сім'ї заперечувався позивачем та не доведений належними доказами з боку відповідача, тому жодних правових підстав для відмови на підставі п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505, в редакції, чинній станом на 19.05.2017 року, у відповідача впродовж десяти днів з моменту звернення позивача з відповідною заявою не існувало.

Отже, відмова Відповідача в призначенні такої допомоги є протиправною.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із того, щов адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України). Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він вчиняючи дії щодо відмови у призначенні грошової допомоги діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача не є розсудливими, оскільки вони не були вчиненні після уважного вивчення усіх обставин що мають значення для прийняття рішення про відмову у наданні грошової допомоги. Відповідач не довів, що ним було обрано найкращій спосіб реалізації його повноважень, найкращій варіант поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка звернулась за призначенням грошової допомоги. Відповідач не довів, що у процесі прийняття рішення про відмову у грошовій допомозі були дотримані права позивача приймати участь у цьому процесі. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації встановленого законом права на грошову допомогу, як переміщеної особи, та реалізації права на соціальний захист в сенсі ст.46 Конституції України і цілями на які, врешті, спрямовані були такі дії і рішення. Відповідач не зміг довести, що він при ухваленні спірного рішення дотримався принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації. Відповідач не діяв у відповідності до закону, зокрема - у відповідності до ст.3, ст. 46 Конституції України, п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505 , тобто не діяв відповідно до встановленого ст. 19 Конституції України правового порядку. Відповідач не діяв з дотриманням розумних строків для розгляду заяви позивача від 25.11.2017.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правовий спір фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тому суд за правилами адміністративного судочинства не може задовольнити позовну вимогу позивача щодо визнання неправомірною вимогу відповідача про повернення 46 400 гривень 48 копійок отриманої за період 14.11.2014 р. по 17.11.2016 року грошової допомоги. Окрім того, що позивач не надав суду доказів існування такої вимоги до моменту звернення позивача з позовом до відповідача, адміністративний суд не може обмежити цивільну та цивільну процесуальну дієздатність відповідача, дослідити правомірність такої вимоги, вирішуючи публічно-правовий спір. Суд, також, не може в межах цього адміністративного процесу надати правової оцінки і вимозі відповідача щодо стягнення з позивача 46800,48 грн., яку він виклав у своїх запереченнях, оскільки таку вимогу належить вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що підтверджується квитанцією від 14 лютого 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись,ст.. 2, 9, 17, 69, 71, 94 КАС України, 379, 382 ЦК Українист. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації щодо відмови в поновленні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та членів її сім'ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації від 23.12.2016 року про відмову в наданні допомоги переміщеним особам на проживання № б/н.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації поновити з 18.11.2016 року виплату щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2 та здійснити виплату щомісячної адресної допомоги з 18.11.2016 року на рахунок за реквізитами, вказаними у заяві позивача від 25.11.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мар'їнського районної державної адміністрації Донецької області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2017 року .

Суддя: В.А.Сенаторов

Дата документу 01.08.2017