Справа № 807/1372/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7491/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.
суддя Затолочний В.С.
суддя Онишкевич Т.В.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю:
представника відповідача Попович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 807/1372/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України про відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби, у розмірі встановленому пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 449;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи з 25листопада 2013 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, у розмірі 20-місячного грошового забезпечення із збільшенням вказаної виплати на 20 відсотків, у відповідності до п. 2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", з прийняттям відповідного рішення та урахуванням викладених судом обставин у даній справі.
В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що 25 листопада 2013 року йому було встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. У квітні 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із призначенням інвалідності, після звільнення із військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Листом від 01 серпня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про відмову Комісії Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".
Позивач вважав такі дії протиправними, відтак звернувся в суд за захистом своїх прав.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою задоволити позов у повному обсязі.
Суть доводів апеляційної скарги загалом за змістом відповідає доводам адміністративного позову, та покликанням на неправильну оцінку судом першої інстанції обставин справи.
Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції в частині мотивування змінити, враховуючи викладені нижче обставини, доводи та міркування.
Колегією суддів встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до акту судово-медичного освідчення №270 на момент судово-медичного освідчення у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубців правої верхньої повіки та внутрішньої поверхні правого передпліччя. Згідно вказаного акту, дані тілесні ушкодження є наслідками поранень , які могли бути спричинені осколками міни та вкладаються в строк події, що мала місце весною 1980 року.
Згідно витягу з протоколу №438 від 08 серпня 2013 року Військово-лікарської комісії Західного регіону ОСОБА_1 встановлено причиновий зв`язок поранення (контузії) з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ від 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 встановлена безстроково третя група інвалідності у зв`язку із пораненням, контузією пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
12 квітня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, якою просив призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
01 серпня 2016 року Закарпатським обласним військовим комісаріатом позивачу надано відповідь за №5651/1, відповідно до якої відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 01 січня 2014 року, тобто, до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції зазначив, що позивач проходив строкову військову службу, був звільнений з строкової військової служби в 1980 році та інвалідність була призначена до 2014 року та пізніше ніж через три місяці після звільнення, а відтак права на отримання одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок проходження військової служби у позивача не має.
Колегія суддів погоджується з такими висновками частково, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, - є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі Закон 2011).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону 2011 (в редакції на час звернення позивача із заявою про виплату) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва)чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів,призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб». Поряд з цим, до правовідносин у таких суспільних відносинах, що виникли з 01 січня 2014 року застосовуються норми постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Отже, на даний час порядок виплати одноразової грошової допомоги регулюється двома постановами Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року та №975 від 25 грудня 2013 року з врахуванням часу виникнення юридичних правовідносин, яких вони стосуються.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 807/1372/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
Т. В. Онишкевич