Справа № 813/1650/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року справа № 813/1650/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Дитюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ні з оскаржуваного наказу за №260 від 16.02.2017 року, ні з висновку службового розслідування не можна прийти до чіткого висновку, які саме факти свідчать про дисциплінарні правопорушення, вчинені позивачем (які саме дії чи бездіяльність є протиправними), що стали підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, не зазначено обставин, що конкретизують тяжкість дисциплінарного проступку та не наведено які наслідки негативного характеру для інтересів служби виникли внаслідок дій ОСОБА_3 , не визначено форму вини останнього та не встановлено причинно- наслідкового зв`язку між вказаними елементами об`єктивної сторони такого діяння, усі вказані факти свідчать про порушення вимог законодавства при формуванні висновку за результатами службового розслідування, демонструють формальне ставлення перевіряючих до проведення вказаної перевірки, що у сукупності з відсутністю складу дисциплінарного проступку свідчить про незаконність наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Співробітниками УПП помилково запах вказаних лікувальних засобів міг бути розцінений в якості ознаки перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння. Спірний факт виявлення ознак сп`яніння в позивача, на думку службових осіб УПП, які проводили службове розслідування, підтверджується актом медичного огляду №000039 від 04.01.2017 (дод. -6), в якому відзначено, що запаху алкоголю з ротової порожнини у позивача у ході огляду не виявлено, психомотрика в нормі, мовлення не порушене, поведінка адекватна. Втім, внаслідок очевидної помилки, медпрацівниками в акті огляду зазначено, що позивач від огляду відмовився, хоча у висновку службового розслідування чітко описані обставини, за яких огляд проводився: забір біоматеріалу не відбувся через відсутність природньої потреби щодо деурінації, продування за допомогою приладу «Драгер» не було можливим через порушення роботи легенів внаслідок перенесеного захворювання та загострення його симптоматики. Водночас, акт медичного огляду було складено з порушеннями вимог законодавства, оскільки: тривалість процедури огляду перевищувала 2 години; незважаючи на підвищений артеріальний тиск (160/100) ОСОБА_4 для пришвидшення виділення сечі було надано для вживання чашку кави, що ставить під сумнів медичну коректність вказаних дій. Всі вказані факти свідчать про грубі порушення процедури обстеження позивача. 05.01.2017 року позивач не з`явився для несення служби в УПП у м. Львові через погане самопочуття а також через факт виклику у Жидачівський РВК. Втім, у ході службового розслідування, посадовими особами УГІП мабуть свідомо було упущено з уваги той факт, що ОСОБА_5 у цей день перебував в Жидачівському РВК, в який його викликали повісткою для уточнення облікових даних. Зазначає, що у діях позивача відсутні будь-які обставини, які б становили у своїй сукупності склад дисциплінарного правопорушення, що свідчить про незаконність наказу №260 від 16.02.2017 р. Департаменту патрульної поліції про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, мотивуючи тим, що відповідно до висновку № 000039 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 04.01.2017 ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду і здачі біологічного середовища. Щодо проходження огляду на стан сп`яніння: ОСОБА_2 не пройшов тест за допомогою приладу «Драгер» мотивуючи тим, що у нього не достатньо повітря для цього. У медичному закладі ОСОБА_2 також не пройшов тесту за допомогою приладу «Драгер» мотивуючи тим самим твердженням, що не достатньо повітря. Біоречовину (сечу) ОСОБА_2 не здав мотивуючи відсутністю природньої потреби у цьому. Кров для аналізу на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_2 не здав, стверджуючи, що боїться голки. Факт перебування ОСОБА_2 на службі із ознаками алкогольного сп`яніння підтверджується актом складеним лейтенантом поліції ОСОБА_6 у присутності лейтенанта поліції ОСОБА_7 та фельдшера ОСОБА_8 . Факти уникнення проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеоматеріалом із нагрудного відеореєстратора виданого під звіт відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Львові ДПП. Невихід на службу 05.01.2017 в ході службового розслідування розцінюється, як уникнення відповідальності за дії вчиненні 04.01.2017 (перебування на службі із ознаками алкогольного спяніння). Вваажає, що Департамент патрульної поліції Національно поліції України при виданні наказу №260 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

Суд, заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що Позивач проходив службу в поліції на посаді поліцейського взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції.

16.02.2017 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України виданий наказ №260 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 оголошення суворої догани, з яким позивач 10.03.2017 ознайомився та отримав копію, про що свідчить відмітка на наказі.

Не погодившись із вказаним наказом про оголошення суворої догани, позивач оскаржив його до суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 04.01.2017 фельдшер ДЦ «ТМО» МВС України по Львівській області ОСОБА_8 , подав рапорт начальникові УПП у м.Львові ДПП лейтенанту поліції Пузиревському А.М. про те, що 04.01.2017 близько 07:50 год., при огляді поліцейського ВпОДДЗ сержанта поліції ОСОБА_2 було виявлено підвищений артеріальний тиск -150/80, почервоніння очей та різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився та був доставлений до медичного закладу для проходження огляду.

05.01.2017 позивач на службу не прибув та не повідомив причин неявки.

20.01.2017 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ №285 про призначення та проведення службового розслідування за фактом рапорту фельдшера ДЦ «ТМО» МВС України по Львівській області ОСОБА_8 та неприбуття 05.01.2017 позивача на службу.

Службовим розслідуванням встановлено, що 04.01.2017 сержант поліції ОСОБА_2 прибув на службу із ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук.

Щодо проходження огляду на стан сп`яніння: ОСОБА_2 не пройшов тест за допомогою приладу «Драгер» мотивуючи тим, що у нього не достатньо повітря для цього.

У медичному закладі ОСОБА_2 також не пройшов тесту за допомогою приладу «Драгер» мотивуючи тим самим твердженням, що не хватає повітря.

Біоречовину (сечу) ОСОБА_2 не здав мотивуючи відсутністю природньої потреби у цьому.

Кров для аналізу на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_2 не здав, стверджуючи, що боїться голки.

Згідно з висновком № 000039 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 04.01.2017 ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду і здачі біологічного середовища. У вказаному висновку зазначено, що у ОСОБА_2 гіперемія шкірних покривів, що в ході службового розслідування взято до уваги як медично затверджена ознака алкогольного сп`яніння, окрім цього лікарем зазначено, що ОСОБА_2 здійснює пальце-носову пробу із затрудненням.

Факт перебування ОСОБА_2 на службі із ознаками алкогольного сп`яніння підтверджується актом складеним лейтенантом поліції ОСОБА_6 у присутності лейтенанта поліції ОСОБА_7 та фельдшера ОСОБА_8 .

Факти уникнення проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеоматеріалом із нагрудного відеореєстратора виданого під звіт відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Львові ДПП.

Дії сержанта поліції ОСОБА_2 в частині уникнення проходження огляду, у ході службового розслідування розцінюються як спроба приховати факт порушення службової дисципліни.

З приводу відсутності сержанта поліції ОСОБА_2 на службі 05.01.2017 службове розслідування дійшло наступних висновків:

Не вихід на службу 05.01.2017 в ході службового розслідування розцінюється, як уникнення відповідальності за дії вчиненні 04.01.2017 (перебування на службі із ознаками алкогольного спяніння).

У наданих ОСОБА_2 рапортах із вказаними причинами відсутності на службі містять суттєві розбіжності та не підтверджуються документально із наступних підстав: у рапорті ОСОБА_2 від 05.01.2017 зазначено, що останній не прибув на службу 05.01.2017 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, однак в ході службового розслідування надав виписку із лікарні за 06.01.2017 із описом попереднього лікарняного, яке не стосується 05.01.2017. У доповнення до вказаного рапорту ОСОБА_2 надає і ще один рапорт від 06.01.2017 про те, що він, 05.01.2017 був зобов`язаний прибути до військомату.
Також, в ході службового розслідування до Жидачівського районного військового комісаріату було скеровано запит про те чи прибував туди ОСОБА_2 на що було отримано відповідь, що для уточнення військово-облікових даних ОСОБА_2 було скеровано повістку про прибуття до військомату 05.01.2017. Вручення повістки відбулося наручно 04.01.2017 в межах від 21.00 год 22.00 год.

Відтак, отримана інформація дає підстави вважати, що на момент написання рапорту від 05.01.2017 ОСОБА_2 мав би володіти інформацією про те, що 04.01.2017 отримав повістку про необхідність прибути до військового комісаріату.

Окрім цього, відділом кадрового забезпечення УПП у м. Львові ДПП 05.04.2016 за вих. № 8705, військовому комісару Жидачівсько-Миколаївського ОРВК Львівської області було скеровано інформацію про зняття з військового обліку та передати на облік МВС України ОСОБА_2 .

Про відсутність ОСОБА_2 на службі було складено акт у присутності лейтенанта поліції ОСОБА_9 , лейтенанта поліції ОСОБА_7 , лейтенанта поліції Антонюка Я.І. та за участі представника ВКЗ майора поліції Цапа І.Р.

За наслідками ж проведеного службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог п.п.1,2,3,4,7,10,11 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 на підставі п.4 ч.1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» на поліцейського взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону № 1 УПП у м. Львові ДПП сержанта поліції Кузишина Ростислава Мирославовича накладено дисциплінарне стягнення оголошено сувору догану.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача і представників сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року за № 3460-1У (далі за текстом - Дисциплінарний статут ОВС України).

Відповідно до положень ст.ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Приписи ч.9 ст.14 Дисциплінарного статуту визначають, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Тобто, один із елементів, що передує накладенню дисциплінарного стягнення є доведена вина працівника по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на нього трудових обов`язків. Провина працівника у вчиненні дисциплінарного проступку має у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Отже, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих роботодавцеві наслідків.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.14 Статуту призначено службове розслідування, яке проведено і закінчено в порядку та у строк визначений чинним законодавством.

Службовим розслідуванням встановлено, що Сержант поліції ОСОБА_2 вчиненив дисциплінарний проступок, що виразився у перебуванні на службі із ознаками алкогольного сп`яніння 04.01.2017 та не вихід на службу без поважних причин 05.01.2017.

Не спростовано позивачем та його представником в суді і тієї обставини, що відповідно до акту від 04.01.2017 складеного лейтенантом поліції ОСОБА_6 у присутності лейтенанта поліції ОСОБА_7 та фельдшера ОСОБА_8 позивач перебував на службі (роботі) в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає також, що у відповідності до висновку № 000039 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 04.01.2017 ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду і здачі біологічного середовища. Окрім цього, у вказаному висновку зазначено, що у ОСОБА_2 гіперемія шкірних покривів, що в ході службового розслідування взято до уваги як медично затверджена ознака алкогольного сп`яніння, окрім цього лікарем зазначено, що ОСОБА_2 здійснює пальце-носову пробу із затрудненням.

Суд наголошує, що позивачем не надано жодного доказу на спростування того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок службового розслідування позивачем не оскаржувався.

Суд дійшов висновку, що службове розслідування, яке призначено на відповідній правовій підставі, об`єктивно проведено та закінчено в порядку та у строк визначений чинним законодавством.

Позивачем не спростовано фактів, встановлених службовим розслідуванням, ні в позовній заяві, ні в судових засіданнях.

Отже, суд вирішуючи цей спір по суті позовних вимог встановив обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням і дають підстави стверджувати про наявність з боку позивача порушень, про які йде мова у висновку службового розслідування.

Розділом ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 визначено основні вимоги до поведінки поліцейського:

Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Щодо укладення контракту про проходження служби в поліції згідно ст. 63 Закону України «Про національну поліцію» суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 58 Закону України «Про національну поліції» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу №154 о/с про призначення на посаду поліцейського ОСОБА_2 відсутні будь які відмітки про строки несення служби, що вказує на безстроковість призначення позивача на посаду поліцейського.

Частиною 2 статті 56 Закону України « Про національну поліцію» встановлено, що службові відносини особи, яка вступає на службу в поліцію, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Видаючи наказ від 22.02.2017 року № 145 о/с відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб чітко визначений законодавством.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Перевіривши обставини, визначені ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку, що немає правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №260 від 16.02.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 оголошення суворої догани.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України судовий збір з сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.08.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський