Справа № 766/15310/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/15310/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

за участі третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - будівельного управління № 8 м. Херсона публічного акціонерного товариства «Укргазбуд», публічного акціонерного товариства «Укргазбуд», -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із адміністративним позовом до Херсонської міської ради про зобов'язання розглянути на пленарному засіданні її заяву від 19 жовтня 2015 року щодо прийняття квартири АДРЕСА_1 до комунальної власності міської територіальної громади.

В обґрунтування позову, з посиланням на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», зазначила, що вона як мешканець та наймач квартири позбавлена можливості її приватизувати, оскільки підприємство в якому перебував у господарському віданні будинок є ліквідованим.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до листа голови правління публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» від 15 червня 2010 року №378 житловий будинок за вказаною адресою перебував у повному господарському віданні Міністерства будівництва підприємств нафтової промисловості СРСР та з радянських часів обслуговувався житлово-комунальними конторами виробничих об'єднань «Укрнафтогазбуду».

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», між Фондом державного майна України та організацією орендарів «Укргазбуд» був укладений договір купівлі-продажу № КП- 321-07-07.12.93 від 06 грудня 1993 року, на підставі якого у власність організації орендарів перейшло майно державного підприємства - виробничого об'єднання «Укргазбуд».

Організацією орендарів було прийнято рішення про створення акціонерного товариства фірми «Укргазбуд».

Відомчий житловий фонд, який знаходився на праві господарського віддання підприємства, був переданий на праві оперативного віддання до Фонду державного майна України до якого позивачу було рекомендовано звернутися з питань приватизації (а.с.4).

19 жовтня 2016 року позивач звернулася із заявою до Херсонської міської ради щодо прийняття квартири АДРЕСА_1 до комунальної власності (а.с.34).

У даній заяві позивач вказала, що рішенням Херсонської міської ради від 28 квітня 2009 року за №1138 «Про прийняття квартир до комунальної власності міської територіальної громади» деякі квартири будинку АДРЕСА_1 передані до територіальної громади в особі Херсонської міської ради.

Виконавчий комітет Херсонської міської ради розглянув дане звернення позивача та листом від 16 листопада 2016 року №Л-9959 відповів, що за рішенням Херсонської міської ради від 28 квітня 2009 року за №1138 «Про прийняття квартир до комунальної власності міської територіальної громади» квартира АДРЕСА_1 до комунальної власності не приймалася, оскільки цим розпорядчим актом було надано згоду на прийняття до комунальної власності ряду квартир, вказаних у листі ВАТ «Херсоннафтопереробка», яке на теперішній час є ліквідованим.

Також зазначено, що передача житлового фонду у комунальну власність здійснюється відповідно до чинного законодавства, зокрема до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 1995 року № 891, Положення про порядок передачі об'єктів права державної та комунальної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 (а.с.25).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з правовою позицією відповідача та зазначив, що вирішення порушеного позивачем питання можливе у відповідності до Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 1995 року № 891.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що така правова позиція суду першої інстанції відповідає статті 159 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дав правової оцінки бездіяльності відповідача, якому надано право самостійно ініціювати передачу об'єкта державної власності у комунальну власність.

Вказана бездіяльність на думку апелянта призводить до того, що вона позбавлена можливості приватизувати квартиру, в якій проживає ще з 1972 року.

Колегія суддів проаналізувавши норми, які регулюють спірні правовідносини, вважає такі доводи безпідставними, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Згідно вимог ч. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Отже, з наведеного вище вбачається, що саме підприємствам належить право передавати житловий фонд до комунальної власності органів місцевої державної адміністрації та сільських, селищних, міських рад.

В разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Частиною 1 Положення «Про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 06 листопада 1995 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення) передбачено порядок передачі в комунальну власність відомчого житлового фонду у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ та організацій.

У відповідності до ч. 2 Положення передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитки.

Пунктом 4 Положення визначено, якщо житловий будинок перебував у повному господарському володінні або оперативному управлінні кількох державних підприємств, установ та організацій, з яких хоч одна зазнала банкрутства, змінила форму власності або ліквідована, всі частини житлового будинку можуть бути передані в комунальну власність одночасно у разі згоди інших підприємств, установ та організацій. У разі відсутності такої згоди у комунальну власність передається лише та частина будинку, що перебувала у повному господарському володінні або оперативному управлінні підприємства, установи та організації, яка зазнала банкрутства, змінила форму власності або ліквідована.

Згідно ч. 5 даного Положення передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомом відповідної Ради.

До складу цієї комісії входять представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій. Комісію очолює заступник голови держадміністрації або заступник голови відповідної ради.

Частиною 8 Положення передбачено, що передача відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться разом з відповідною технічною документацією на будинок (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж та інші), а також документами, що встановлюють право на нього.

У разі відсутності необхідної технічної документації вона відновлюється за рахунок підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд у комунальну власність.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені норми можна дійти висновку, що згідно чинного законодавства, правом звернення до міської ради та вчинення, передбачених Положенням дій щодо передачі відомчого житлового фонду до комунальної власності наділено саме підприємство.

Однак, у випадку коли підприємство в якому перебував житловий будинок у повному господарському володінні є ліквідованим і дане нерухоме майно передано в повне оперативне відання Фонду державного майна, останній повинен вжити певні дії для передачі такого нерухомого майна у власність територіальної громади.

Отже, правом на звернення до суду з вимогою про зобов'язання міську раду прийняти до комунальної власності житловий фонд, наділений Фонд державного майна в повному оперативному віданні якого перебуває цей житловий будинок, та в тому разі коли з боку даної установи виконано всі умови, які встановлено Положенням.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2012 року (К-24930/09).

Оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський