Справа № 331/4836/17
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/179/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 14 %, починаючи з 01.04.2016 року; стягнути на його користь понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн..

Ухвалою суду від 17 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за період з 01 квітня 2016 року до 29 грудня 2016 року - залишено без розгляду. Відкрито скорочене провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. (а.с. 22-23)

Згідно п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що до моменту переходу на пенсію за віком позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, тому правові підстави для підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 1ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 народився 24 листопада 1953 року, перебував на обліку в Головному УПФУ в Запорізькій області та до з 01.01.2007 року по 10 березня 2016 року отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

З 01.04.2016 р. позивачу призначено пенсію за віком за віком, яку розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Не погодившись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року по справі № 331/2236/16-а визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки) з 01 квітня 2016 року, та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за № 165053 від 01.05.2016 року, за № 165053 від 22.09.2016 року та за № 165053 від 27.09.2016 року. Зобов'язано УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 01 квітня 2016 року пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки), забезпечивши її виплату, та виплату різниці між призначеною та фактично отриманою пенсією (а.с.11).

23 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію (а.с. 9).

30 червня 2017 року ЦО УПФУ м. Запоріжжя листом № 206/П-9 від 30.06.2017 року відмовила в перерахунку пенсії з посиланням на те, що норми ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовуються тільки при первинному призначенні пенсії.

Відповідно до положень ч.1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

На 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

Позивач народився 24 листопада 1953 року. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для нього передбачений пенсійний вік - 60 років.

24 листопада 2013 року позивачу виповнилося 60 років, а із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся в квітні 2016 року, саме з цієї дати він отримує пенсію за віком. Тобто позивачеві було призначено пенсію за віком на 28 місяців пізніше.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що позивач вже отримував пенсію за вислугою років, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. При цьому пенсія за даною нормою тлумачиться як щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У розумінні наведеної норми Закону пенсіонером ОСОБА_1 за цим Законом не був, та набувши встановленого пенсійного віку та маючи при цьому більш ніж достатнього страхового стажу, отримав право на первинне призначення пенсії за віком в такому ж порядку, як і інші громадяни України, що звернулись за призначенням пенсії у 2016 році, з усіма правами, доплатами та збільшенням.

Оскільки позивачу призначена пенсію за віком з пізнім виходом на пенсію, а саме на 28 місяців, він набув право на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 закону №1058-1У.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 30 грудня 2016 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640,00 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету Олександрівського району м. Запоріжжя, в особі Управління ДКСУ в Олександрівському районі міста Запоріжжі Запорізької області (а.с. 2).

Однак, відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, тому на підставі ст. 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам позивачам у справі, оскільки субєкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Разом із тим, відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку витрат на правову допомогу (а.с. 14) заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. містить витрати лише на складення адміністративного позову, а отже правові підстави для задоволення таких вимог відсутні, оскільки перелічені дії не є окремою процесуальною дією в розумінні приписів КАС України.

Також, в наданій суду квитанції відсутня інформація, яка свідчить про те, по якій справі надавалась правова допомога позивачу (а.с. 12-16).

Керуючись ст.ст. 8-11, 87, 94, 158-161 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за більш пізній вихід на пенсію на 14 %, починаючи з 30 грудня 2016 року включно.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

В іншій частині вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

02.08.2017 .