Справа № 806/2322/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/2322/16

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Степанчук С.В.,

за участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" до Головного управління ДФС у Житомирській області, Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, визнання недійсними та скасування податкові повідомлення-рішення і податкової вимоги,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" (далі - ТОВ "Папір-Мал", Товариство) звернулось до суду з позовом, у якому просить:

1) визнати протиправними дії Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - Малинська ОДПІ) з приводу прийняття податкової вимоги від 28.10.2016 № 557-17;

2) зобовязати Малинську ОДПІ видалити з АІС "Податковий блок" відомості щодо наявності податкового боргу, визначеного податковою вимогою № 557-17 від 28.10.2016;

3) визнати недійсними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області) від 06.09.2016

№ НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств розміром 14737760,00 грн, у тому числі: 9825173,00 - за податковими зобовязаннями та 4912587,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ НОМЕР_2 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 25294815,00 грн;

№ НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість розміром 16776408,00 грн, у тому числі: 11184272,00 - за податковими зобовязаннями та 5592136,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ НОМЕР_4 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в сумі 171677,63 грн;

№ НОМЕР_5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн;

податкову вимогу Малинської ОДПІ від 28.10.2016 № 557-17 про сплату боргу в сумі 36236171,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що висновок відповідача про завищення Товариством валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ "МК-Два", ТОВ "Паллада Інвест"; ТОВ "Мегапрофі"; ТОВ "Тренд Консалт"; ТОВ "Баланін"; ТОВ "Броман"; ТОВ "Дженерал Фінанс"; ТОВ "Ніпріс"; ТОВ "Прайд ОСОБА_1"; ТОВ "Силіконова Долина"; ТОВ "Трансбудгруп"; ТОВ "Лакрост"; ТОВ "Білтек Буд"; ТОВ "Флеш Груп"; ТОВ "Шерітон" (ТОВ "Варгруп"); ТОВ "Інтербілд комюніті"; ТОВ "РМД Ойл"; ТОВ "Промисловий одяг"; ТОВ "Вальволін"; ТОВ "Вейсес"; ТОВ "Гелеон Транс"; ТОВ "Горсан"; ТОВ "Домус Альянс"; ТОВ "Зеріс"; ТОВ "Ісіда груп"; ТОВ "Латель"; ТОВ "Перший бізнес центр"; ТОВ "БК "Аксата Моноліт", ПП "Хімінвест" є безпідставним та ґрунтується на припущеннях перевіряючих. Стверджує, що до перевірки позивачем було надано усі первинні документи, які підтверджують реальність спірних господарських операцій. На переконання позивача, відсутність у контролюючого органу будь-яких зауважень до оформлення первинних документів підтверджує право платника на формування валових витрат та податкового кредиту. Крім того, використання придбаних товарів та послуг у межах господарської діяльності не спростована відповідачем. Вказує, що судовим рішенням у справі № 806/2689/15 збитки Товариства за минулі роки визнано такими, що сформовані правомірно, відтак, зменшення суми відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток, - є безпідставним. Вважає, що є передчасними дії відповідача по нарахуванню пеню за порушення строків розрахунків у іноземній валюті, оскільки на розгляді у Вищому адміністративному суді України перебуває справа за позовом Товариства до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо продовження строків здійснення зовнішньоекономічної операції з поставки товару згідно контракту №GRUP/PAPIR MALL 001 від 14.10.2014. На переконання позивача, у контролюючого органу не було правових підстав для застосування штрафних санкцій за ненадання до перевірки первинних документів, оскільки перевіряючими проведено вибірковий аналіз документів, про що зафіксовано у акті перевірки. Стверджує, що податкова вимога прийнята передчасно, тобто до моменту узгодження Товариством нарахованих контролюючим органом грошових зобовязань, штрафу та пені.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях (том 2 а.с. 1-83, том 13 а.с. 130-137, том 27 а.с. 232-234, том 28 а.с. 205-213).

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях (том 14 а.с. 51-56). Пояснили, що позивач, на підтвердження отриманих послуг з тюкування та сортування макулатури надав лише акти виконаних робіт, при цьому, відомості із зазначенням виду та кількості макулатури для сортування та пакування, які передбачені договорами, до перевірки надано не було. Указані взаємовідносини мали разовий характер, а контрагенти, які надавали послуги по тюкуванню та сортуванню макулатури, не мали трудових ресурсів та матеріальної бази для надання таких послуг. Також, у ході перевірки не знайшли свого документального підтвердження господарські операції з придбання продукції. Зокрема, відсутність сертифікатів якості унеможливлює ідентифікацію реалізованої Товариством продукції. У контролюючого органу під час проведення перевірки виникли сумніви щодо операцій позивача з придбання сировини, паливних гранул та паливних брикетів, основних засобів та будівельних матеріалів, оскільки Товариством не підтверджено факту доставки товару на підприємство. Також, пояснили, що правомірно нарахували пеню за порушення строків розрахунків у іноземній валюті, оскільки позивачем не спростовано порушення статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що у період з 20.05.2016 по 04.07.2016 посадовими особами Малинської ОДПІ та ГУ ДФС у Житомирській області проведено виїзну планову документальну перевірку ТОВ "Папір-Мал" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 11.07.2016 № 23/06-30-14-01/30477405 (том 1 а.с. 51-72).

Актом перевірки зафіксовано порушення:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України №2755-VI (із змінами та доповненнями), ст. 3, ст. 4 та ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами та доповненнями), Положень (Стандартів) бухгалтерського обліку №9 "Запаси", №11 "Зобовязання", №15 "Доходи", №16 "Витрати", в результаті чого встановлено завищення відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 25294815 грн та заниження податку на прибуток сумі 9797880 грн;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 11184272 грн, в тому числі по періодам: січень 2015 року - 269892 грн, квітень 2015 року - 1156290 грн, травень 2015 року - 1065978 грн, червень 2015 року - 1220694 грн, липень 2015 року - 2041110 грн, серпень 2015 року - 1368536 грн, вересень 2015 року - 1044745 грн, жовтень 2015 року - 1984491 грн, листопад 2015 року - 1032536 грн;

- вимог "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020, зареєстрованого в Мін'юсті України 01.02.2011 №2588/7/17-0217 (із змінами та доповненнями), п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, внаслідок чого ТОВ "Папір-Мал" необхідно подати до Малинської ОДПІ уточнюючий розрахунок ф. 1-ДФ за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 по самозайнятим особам, яким проводились виплати доходів під ознакою доходу "157" в розрахунку форми 1-ДФ та невірно було зазначено реєстраційні номери облікових карток платників податків;

- за порушення пп.168.1.2 п.168.1 ст. 168 згідно п.129.1.3 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI нарахована пеня за несвоєчасну сплату ПДФО на суму 0,64 грн.;

- пункту 1 частини 1 ст. 7 та частини 5 статті 8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464- VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (зі мінами та доповненнями), а саме встановлено заниження доходу, на який нараховується єдиний внесок, на суму 8729,07 грн, в результаті чого донараховано єдиного внеску на суму 3254,51 грн;

- статті 2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині несвоєчасного надходження валютної виручки, нарахована пеня в сумі 171677, 63 грн.;

- пп. 242.1.2 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України від 02.12.2010№2755-Vl (із змінами та доповненнями) - у 3 кварталі 2015 року ТОВ "Папір-Мал" невірно визначено базу оподаткування екологічним податком по стаціонарним джерелам забруднення, внаслідок чого занижено екологічний податок в сумі 15336,47 грн.

Не погодившись із висновками контролюючого органу, 18.07.2016 позивач подав до ГУ ДФС в Житомирській області письмові заперечення за вих. № 07-489 (том 1 а.с. 73-75).

Наказом ГУ ДФС у Житомирській області від 28.07.2016 № 697 наказано з 01.08.2016 провести позапланову перевірку ТОВ "Папір-Мал" з питань, що стали предметом оскарження по запереченню від 18.07.2016 № 07-489 до акту перевірки від 11.07.2016 № 23/06-30-14-01/30477405, тривалістю 10 робочих днів (том 1 а.с. 76).

На виконання указаного наказу, посадовими особами контролюючого органу проведено виїзну документальну позапланову перевірку ТОВ "Папір-Мал", за результатами якої складено акт від 19.08.2016 № 31/06-30-14-01/30477405 (том 1 а.с. 77-87).

В указаному акті висновкову частину акту планової документальної перевірки викладено у наступній редакції:

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Папір-Мал»:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України №2755-VI (із змінами та доповненнями), ст. 3, ст. 4 та ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами та доповненнями), Положень (Стандартів) бухгалтерського обліку №9 "Запаси", №11 "Зобовязання", №15 "Доходи", №16 "Витрати", в результаті чого встановлено завищення відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 25294815 грн та заниження податку на прибуток в сумі 9825173 грн;

- п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-Vl (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 11184272 грн, в тому числі по періодам:

січень 2015 року - 269892 грн, квітень 2015 року - 1156290 грн, травень 2015 року - 1065978 грн, червень 2015 року - 1220694 грн, липень 2015 року - 2041110 грн, серпень 2015 року - 1368536 грн, вересень 2015 року - 1044745 грн, жовтень 2015 року - 1984491 грн, листопад 2015 року - 1032536 грн;

- вимог "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020, зареєстрованого в Мінюсті України 01.02.2011 №2588/7/17-0217 (із змінами та доповненнями), п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, внаслідок чого ТОВ "Папір-Мал" необхідно подати до Малинської ОДПІ уточнюючий розрахунок ф. 1-ДФ за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 по самозайнятим особам, яким проводились виплати доходів під ознакою доходу "157" в розрахунку форми 1-ДФ та невірно було зазначено реєстраційні номери облікових карток платників податків;

- за порушення пп.168.1.2 п.168.1 ст. 168 згідно п.129.1.3 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2788-VI нарахована пеня за несвоєчасну сплату ПДФО на суму 0,64 грн;

- пункту 1 частини 1 ст. 7 та частини 5 статті 8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (зі змінами та доповненнями), а саме встановлено заниження доходу, на який нараховується єдиний внесок, на суму 8729,07 грн, в результаті чого донараховано єдиного внеску на суму 3254,51 грн;

- статті 2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині несвоєчасного надходження валютної виручки, нарахована пеня в сумі 171677,63 грн.;

- пп. 242.1.2 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl (із змінами та доповненнями) - у 3 кварталі 2015 року ТОВ "Папір-Мал» невірно визначено базу оподаткування екологічним податком по стаціонарним джерелам забруднення, внаслідок чого занижено екологічний податок в сумі 15336,47 грн;

- ненадання документів до перевірки у повному обсязі, що зафіксовано в актах про ненадання документів до перевірки №32/06-30-14-01/30477405 від 04.07.2016 та №45/06-30-14-01/30477405 від 12.08.2016.

Виявлені порушення стали підставою для прийняття контролюючим органом податкових повідомлень рішень від 06.09.2016:

№ НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств розміром 14737760,00 грн, у тому числі: 9825173,00 - за податковими зобовязаннями та 4912587,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ НОМЕР_2 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 25294815,00 грн;

№ НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість розміром 16776408,00 грн, у тому числі: 11184272,00 - за податковими зобовязаннями та 5592136,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ НОМЕР_4 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобовязань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в сумі 171677,63 грн;

№ НОМЕР_5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Не погодившись із рішеннями ГУ ДФС у Житомирській області, позивач подав до ДФС України скаргу від 19.09.2016 за № 09-647 (том 1 а.с. 117-122).

Рішенням ДФС від 10.10.2016 № 21959/6/99-99-11-01-01-25 скаргу ТОВ "Папір-Мал" залишено без розгляду (том 1 а.с. 123).

28.10.2016 Малинською ОДПІ сформовано та направлено ТОВ "Папір-Мал" податкову вимогу № 557-17, відповідно до якої станом на 27.10.2016 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 36236171,32 грн (том 1 а.с. 132).

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідачів, ТОВ "Папір-Мал" звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств розміром 14737660,00 грн, судом установлено наступне.

Підставою для прийняття спірного рішення став висновок контролюючого органу про завищення ТОВ «Папір-Мал» собівартості реалізованої продукції, за рахунок відображення у її складі: послуг по пакуванню та сортуванню макулатури та придбаних сировини, товарів та основних засобів.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій та доводів, відповідач стверджує, що контрагенти позивача не могли фізично надати послуги з сортування та пакування макулатури, оскільки у останніх були відсутні трудові ресурси. Також, наголошували на тому, що згідно договорів, виконавці були зобовязані надати відомість із зазначенням виду та кількості макулатури. Про сумність господарських операцій, на думку відповідача, свідчить і та обставини, що за договорами поставки макулатури, на підприємство макулатура доставляється стюкованою. Указані обставини свідчать про недоведеність надання контрагентами таких послуг та необхідності їх використання.

У судовому засіданні представник позивача наголошував, що отримання Товариством послуг по сортуванню та пакуванню макулатури підтверджено належним чином первинними документами. Необхідність придбання таких послуг обумовлена тим, що макулатура, яка надходила на підприємство, була з великою кількістю сторонніх домішок. У свою чергу, наявність у тюках різносортної макулатури, пет-пляшок, руберойду, поліетиленових пакетів та плівки, тканини, одягу, пінопласту та інших відмінних від макулатури речей виключає можливість використання такої макулатури у виробництві без сортування та повторного тюкування. Неможливість залучення до таких робіт обумовлена плином кадрів Товариства, на підтвердження чого представник позивача надав витяги з місцевої газети, до якої надавались оголошення із запрошенням на роботу (том 28 а.с. 229-251,том 29 а.с. 1-128). На підтвердження своїх доводів про неякісну сировину позивач надав фотознімки (том 29 а.с. 129-137). На підтвердження необхідності виконання робіт з сортування та пакування макулатури представник позивача долучив до матеріалів справи докази надходження у перевіреному періоді великої кількості макулатури, а саме: копії актів приймання макулатури та товарно-транспортних накладних за січень-листопад 2015 року (том 14 а.с. 141-250, том 15 а.с. 1-250, том 16 а.с. 1-250, том 17 а.с. 1-252, том 18 а.с. 1-253, том 19 а.с. 1-252, том 20 а.с. 1-249, том 21 а.с. 1-251, том 22 а.с. 1-248, том 23 а.с. 1-249, том 24 а.с. 1-251, том 25 а.с. 1-254, том 26 а.с 1-250, том 27 а.с. 1-221).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив з наступних мотивів.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Тобто, починаючи з 1 січня 2015 року податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені Податкового кодексу України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Базою оподаткування визначено грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно зі статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України установлено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У свою чергу, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV).

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону №996-ХІV установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

За приписами частини пятої цієї статті Закону №996-ХІV, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно зі частиною другою статті 6 Закону №996-ХІV, регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Зокрема, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (далі - НП(С)БО № 16).

Так, відповідно до положень пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов'язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Аналіз вищевикладених норм Податкового кодексу України, НП (С)БО № 16 та Закону № 996-ХІV свідчить про те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У своєму листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 №1936/11/13-11).

Встановлено, що ТОВ «Папір-Мал» було укладено ряд ідентичних договорів про виконання робіт із сортування та тюкування макулатури із:

ТОВ «МК-Два» - договори від 01.08.2015 № 27 та № 0109-3 від 01.09.2015 (том 4 а.с. 144-151);

ТОВ «Паллада-Інвест» - договір № 0110/17 від 01.10.2015 (том 4 а.с. 196-199);

ТОВ «Мегапрофі» - договір від 02.11.2015 №0211 (том 4 а.с. 226-230);

ТОВ «Тренд-Консалт» - договір від 02.11.2015 №0211 (том 5 а.с. 4-8);

ТОВ «Баланін» - договір від 02.06.2015 №2/6-15 (том 5 а.с. 25-28);

ТОВ «Броман» - договір від 14.05.2015 № 14/05-15 (том 5 а.с. 195-198);

ТОВ «Дженерал-Фінанс» - договори від 01.07.2015 № ДГ-0815/01 та № 0107/15-1 (том 4 а.с. 59-68);

ТОВ «Ніпріс» - договір від 01.08.2015 №27 (том 3 а.с. 99-102);

ТОВ «Прайд ОСОБА_1» - договір від 02.11.2015 № 0211 (том 3 а.с. 143-147);

ТОВ «Силіконова Долина» - договір від 01.10.2015 № 0110 (том 3 а.с. 154-157);

ТОВ «Трансбудгруп» - договір від 16.01.2015 № 160115/01 (том 2 а.с. 206-209);

ТОВ «Лакрост» - договір від 01.08.2015 № 27 (том 3 а.с. 31-34);

ТОВ «Білтек Груп» - договір від 02.11.2015 № 86 (том 2 а.с. 86-90);

ТОВ «Флеш-Груп» - договори від 02.03.2015 № 3/15 та № 4/15 від 01.04.2015 (том 2 а.с. 116-120).

Умовами указаних договорів передбачено, що Замовник зобовязується надати Виконавцеві завдання на виконання робіт по сортуванню та тюкуванню макулатури із зазначенням виду і кількості макулатури, а Виконавець за результатами виконання робіт скласти та надати замовнику акт про виконання робіт. При цьому, договорами обумовлено, що завдання на виконання робіт може бути письмове або усне.

На підтвердження факту реальності господарських операцій за зазначеними договорами позивачем до матеріалів справи долучено акти виконаних робіт, податкові накладні, картки рахунку 631 (том 2 а.с. 84-85, 91-101, 112-115, 126-197, 201-205, 210-250, том 3 а.с. 1-24, 28-30, 35-94, 97-98, 103-138, 141-142, 148-149, 190-194, 199-250, том 4 а.с. 1-52, 55-58, 69-136, 141-143, 152-191, 194-195, 201-248, том 5 а.с. 3, 9-20, 23-24, 29-44).

Дослідивши та оцінивши відповідно до положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій (їх невиконання), про юридичну дефектність у зв'язку з цим складених за такими операціями первинних документів та податкових накладних, які внаслідок наведеного не мають юридичної значимості.

Висновок відносно наведеного ґрунтуються на наступному.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові цього суду від 27 жовтня 2015 року у справі № 21-1539а15, обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Позивач наголошує на тому, що акти виконаних робіт є підтвердженням надання контрагентами вказаних послуг (виконання робіт). Однак, суд не погоджується із доводами позивача та зазначає, що у актах та податкових накладних зазначено: номенклатуру наданої послуги «тюкування» та «сортування» і кількість відсортованої та тюкованої продукції. У свою чергу, відсутність письмових завдань, обумовлених договорами, не дає суду можливості дослідити змісту фактично наданих послуг, порядок їх виконання, встановити обсяг трудових та інших ресурсів, які залучалися до їх виконання тощо.

Так, на підтвердження необхідності виконання робіт з сортування та пакування макулатури представник позивача долучив до матеріалів справи докази надходження у перевіреному періоді великої кількості макулатури, а саме: копії актів приймання макулатури та товарно-транспортних накладних за січень-листопад 2015 року (том 14 а.с. 141-250, том 15 а.с. 1-250, том 16 а.с. 1-250, том 17 а.с. 1-252, том 18 а.с. 1-253, том 19 а.с. 1-252, том 20 а.с. 1-249, том 21 а.с. 1-251, том 22 а.с. 1-248, том 23 а.с. 1-249, том 24 а.с. 1-251, том 25 а.с. 1-254, том 26 а.с 1-250, том 27 а.с. 1-221).

При цьому, відповідно до ДСТУ 3500:2009 (том 14 а.с. 78-91), макулатуру поділяють на 4 групи:

А макулатура з високими паперотворними властивостями;

Б макулатура з середніми паперотворними властивостями;

В - макулатура з низькими паперотворними властивостями;

Г макулатура, яка важко розпускається.

Макулатуру кожної групи залежно від складу, джерел надходження, кольору і здатності до розпускання поділяють на марки.

Зі змісту актів приймання макулатури (том 14 а.с. 141-250, том 15 а.с. 1-250, том 16 а.с. 1-250, том 17 а.с. 1-252, том 18 а.с. 1-253, том 19 а.с. 1-252, том 20 а.с. 1-249, том 21 а.с. 1-251, том 22 а.с. 1-248, том 23 а.с. 1-249, том 24 а.с. 1-251, том 25 а.с. 1-254, том 26 а.с 1-250, том 27 а.с. 1-221) вбачається, що у період з січня по листопад 2015 року Товариство придбавало макулатуру різних марок, у тому числі:

МС-7Б (використані книги, журнали, брошури, зошити та інші види поліграфічної промисловості та паперово-білових товарів з однофарбовим і кольоровим друком, без палітурок, обкладинок і корінців, що видані на білому папері),

МС-5Б (відходи виробництва та вживання гофрованого картону),

МС-4А (використані мішки паперові невологостійкі (без бітумного просякнення, прошарку та армованих шарів),

МС-6Б (відходи виробництва та вживання картону всіх видів (крім взуттєвого, покрівельного та електроізоляційного) з чорно-білим і кольоровим друком), та ін.

При цьому, зі змісту актів виконаних робіт, складених ТОВ «МК-Два», ТОВ «Паллада-Інвест» ,ТОВ «Мегапрофі», ТОВ «Тренд-Консалт», ТОВ «Баланін» ,ТОВ «Броман», ТОВ «Дженерал-Фінанс», ТОВ «Ніпріс», ТОВ «Прайд ОСОБА_1», ТОВ «Силіконова Долина», ТОВ «Трансбудгруп», ТОВ «Лакрост», ТОВ «Білтек Груп», ТОВ «Флеш-Груп», неможливо установити яку саме макулатуру сортували та тюкували указані контрагенти, що має наслідком неможливості ідентифікувати реальний зміст наданих послуг.

У судовому засіданні був допитаний у якості свідка начальник складського господарства ОСОБА_2, який пояснив, що контрагенти направляли по 4-6 осіб для виконання робіт по тюкуванню та сортуванню макулатури.

Суд не приймає до уваги указані покази, так як під час розгляду даної справи не встановлено та матеріали справи не містять доказів наявності у вказаних контрагентів трудових ресурсів або залучення ними інших осіб для виконання спірних операцій. При цьому, як вбачається з наведених у акті перевірки відомостей, у штаті контрагентів рахувалося лише по 1 особі, що є явно недостатнім для виконання спірних операцій, враховуючи їх характер та обумовлені обсяги.

Слід зазначити, що обізнаність позивача відносно наявності у контрагентів відповідних ресурсів при укладанні угод обумовлюється характером угод та звичайною діловою практикою. Під час розгляду справи представник позивача не зміг конкретизувати: які конкретно особи виконували роботи та забезпечували робочий зв'язок з працівниками позивача, тобто не наведено тієї інформації, якою зазвичай володіє замовник відносно контрагента.

Крім того, позивачем не надано й будь-якого листування з приводу укладання договорів про надання послуг (виконання робіт), що є звичайною діловою практикою при виборі контрагентів, у т.ч. з метою з'ясування наявності у відповідних контрагентів матеріальних та людських ресурсів для виконання певних угод.

З огляду на наведене, зазначені акти наданих послуг не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум податкових вигод.

Також, у матеріалах справи міститься протокол допиту директора ТОВ «Ніпріс» від 08.06.2016, відповідно до якого ОСОБА_3 жодних фінансово-господарських документів по взаємовідносинах у тому числі з ТОВ «Папір-Мал», а саме: видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт, договори, специфікації до договорів ніколи не підписувала. Зі службовими особами підприємства не зустрічалась та особисто не знайома, жодних документів від імені ТОВ «Ніпріс» про поставку товарів та надання послуг не підписувала та не надавала їх службовим особам (том 28 а.с. 104-111).

Відповідно до протоколу допиту директора ТОВ «Силіконова долина» від 13.11.2015, ОСОБА_4 не має жодного відношення до діяльності ТОВ «Силіконова долина» (том 28 а.с. 130-137).

Директор ТОВ «Трансбуд-Груп» ОСОБА_5 у протоколі допиту свідка від 23.07.2015 указав, що не має відношення до створення та діяльності ТОВ «Трансбуд-Груп», жодних документів від імені Товариства не підписував, договорів не укладав (том 28 а.с. 96-105).

Відповідно до пояснень від 20.05.2015, ОСОБА_6 за невелику грошову винагороду зареєстрував на своє імя ТОВ «Флеш-Груп» без мети здійснення фінансово-господарської діяльності. Стверджує, що не підписував жодних документів та не має відношення до діяльності товариства (том 28 а.с. 126-127).

Встановлені обставини додатково свідчать, що акти здачі-прийняття виконаних робіт підписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг.

Правова позиція суду ґрунтується на висновках Верховного Суду України, викладених у постанові від 05.03.2012 у справі № 21-421а11.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з виконання робіт (надання послуг) фактично не мали реального характеру, замовлення послуг оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Шерітон» (ТОВ «Варгруп»), ТОВ «РМД-ОЙЛ ОСОБА_1», ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», ТОВ «Адамант» (ТОВ «Зеріс»), ТОВ «Амінтранс» (ТОВ «Домус Альянс»), ТОВ «Гелеотранс», ТОВ «Перший Бізнес-Центр», ТОВ «Аската Моноліт», ТОВ «Горсан», ТОВ «Ісіда Груп» (ТОВ «Абіон ресурс»), ТОВ «Інтер Білд Комюніті », ТОВ «Промисловий одяг», ТОВ «Вальволін», ТОВ «Латель», ін.

В обґрунтування своїх доводів, контролюючий орган зазначає про не підтвердження позивачем факту доставки придбаних товарно-матеріальних цінностей на підприємство.

Позивач, на спростування правової позиції контролюючого органу стверджує, що операції з придбання товарно-матеріальних цінностей належним чином оформлені первинними документами.

Надаючи правову оцінку доводам сторін, суд виходив з наступного.

Встановлено, що ТОВ «Папір-Мал» відображено в даних бухгалтерського обліку придбання сировини, товарів та основних засобів, придбаних у:

ТОВ «Шерітон» (ТОВ «Варгруп») картон універсальний на загальну суму 1449970,00 грн, у т.ч. ПДВ 241662,00 грн, який протягом перевіреного періоду було реалізовано, до собівартості реалізованого товару віднесено 1208308,00 грн;

ТОВ «Інтербілд комюніті» - вал пресовий, кріплення для опор, мотор-редуктор, опора металева на загальну суму 2243813,00 грн, в т.ч. ПДВ 373969,00 грн, які у перевіреному періоді було списано на поліпшення основних засобів, до собівартості віднесено нараховану амортизацію на поліпшені основні засоби в сумі 33180,00 грн;

ТОВ «РМД-Ойл» - картон універсальний на загальну суму 1571321,00 грн, у т.ч. ПДВ 26187,00 грн, який у перевіреному періоді було реалізовано, до собівартості реалізованого товару віднесено 1309434,00 грн;

ТОВ «Промисловий одяг» - арматура, балка, кутник на загальну суму 1537730,00 грн, в т.ч. ПДВ 256288,00 грн, які у перевіреному періоді було списано на поліпшення основних засобів, до собівартості віднесено нараховану амортизацію на поліпшені основні фонди в сумі 34828,00 грн;

ТОВ «Вальволін» - екструдований пенополістерол на загальну суму 1169812,00 грн, в т.ч. ПДВ 194969,00 грн, який у перевіреному періоді було списано на поліпшення основних засобів, до собівартості віднесено нараховану амортизацію на поліпшені основні фонди в сумі 6076,00 грн;

ТОВ «Вейсес» - картон форматний, паливні брикети, папір целюлозний на загальну суму 3591971,00 грн, в т.ч. ПДВ 598662,00 грн, у перевіреному періоді паливні брикети та папір целюлозний було списано на виробництво, до собівартості реалізованої продукції у перевіреному періоді віднесено 1787919,00 грн;

ТОВ «Гелеон Транс» - крохмаль кукурудзяний на загальну суму 170760,00 грн, в т.ч. ПДВ 28460,00 грн, який протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 142300,00 грн;

ТОВ «Горсан» - паливні гранули на загальну суму 3294672,00 грн, в т.ч. ПДВ 549112,00 грн, які протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 2745560,00 грн;

ТОВ «Домус Альянс» - картон універсальний, паливні гранули, папір целюлозний на загальну суму 5249861,00 грн, в т.ч. 874977,00 грн, у перевіреному періоді паливні гранули та частково папір целюлозний було списано на виробництво, а картон універсальний реалізовано, до собівартості реалізованої продукції віднесено 3678451,00 грн;

ТОВ «Зеріс» - картон універсальний, папір для гофрування на загальну суму 2382256,00 грн, в т.ч. 397043,00 грн, у перевіреному періоді картон універсальний та частково папір для гофрування було реалізовано, до собівартості реалізованого товару віднесено 1725552,00 грн;

ТОВ «Ісіда Груп» - паливні гранули на загальну суму 1252030,00 грн, в т.ч. 208672,00 грн, які протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 1043358,00 грн;

ТОВ «Латель» - екструдований пенополістерол на загальну суму 1160628,00 грн, в т.ч. ПДВ 193438,00 грн, який у перевіреному періоді було списано на поліпшення основних засобів, до собівартості віднесено нараховану амортизацію на поліпшені основні засоби в сумі 15282,00 грн;

ТОВ «Перший бізнес центр» - паливні гранули та крохмаль кукурудзяний на загальну суму 1890774,00 грн, в т.ч. ПДВ 315129,00 грн, які протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 1575645,00 грн;

ТОВ «Прайд ОСОБА_1» - паливні гранули на загальну суму 1859999,00 грн, в т.ч. ПДВ 310000,00 грн, які протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 1549999,00 грн;

ТОВ «Хімінвест» - екструдований пенополістерол та пресовий вал на загальну суму 2616050,00 грн, у т.ч. ПДВ 436008,00 грн, які у перевіреному періоді було списано на поліпшення основних засобів, до собівартості віднесено нараховану амортизацію на поліпшені основні засоби 144515,00 грн;

ТОВ «Аската Моноліт» - папір целюлозний на загальну суму 2186415,00 грн, у т.ч. ПДВ 364402,00 грн, який протягом перевіреного періоду було списано у виробництво, до собівартості реалізованої продукції віднесено 1822013,00 грн.

На підтвердження виконання умов договорів з переліченими контрагентами, позивачем долучено до матеріалів справи договори, картки по рахунку 631, копії податкових та видаткових накладних, товарно-транспортні накладні, журнали довіреностей.

На підтвердження реалізації придбаного картону, паперу для гофрування та паперових мішків, позивачем долучено копії податкових накладних та договорів із контрагентами ТОВ ТД «Папір Мал», ПП «Васіліск», ПП ОСОБА_8, ТОВ «Гелеос ЛТД»; ТОВ «Завод гофротари Придніпровський»; ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат»; ТОВ «БЦМР».

На підтвердження використання паливних гранул у господарській діяльності позивачем надано докази про твердопаливного котла, який був введений в експлуатацію у травні 2015 року.

На підтвердження використання придбаних основних засобів та будівельних матеріалів позивачем додано до матеріалів справи докази на підтвердження використання арматури, кутів, балок, металевих опор та кріплень до них, під час ремонтних робіт по удосконаленню, модернізації та поліпшенню технологічних ліній по виробництву санітарно-гігієнічної та картонної продукції, а також під час реконструкції та модернізації приміщення для твердопаливної котельні та під час установки твердопаливного котла. Екструдований пінополістирол був використаний для утеплення покрівлі, стін та підлоги підприємства. Отримані від ТОВ «Інтербілд комюніті» та ПП «Хімінвест» мотори, редуктори та пресові вали встановлені на технологічних лініях по виробництву паперової продукції.

Дослідивши та оцінивши відповідно до положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з положень частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України (щодо предмету доказування) та з урахуванням положень частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій (їх невиконання), про юридичну дефектність у зв'язку з цим складених за такими операціями первинних документів та податкових накладних, які внаслідок наведеного не мають юридичної значимості.

Як вбачається із товарно-транспортних договорів транспортування придбаних у вище перелічених контрагентів товарів здійснювалась ФОП ОСОБА_9 та ТОВ «ПРО ФЕКТУС».

Під час перевірки контролюючим органом установлено, що відповідно до баз даних ДФС України, у видах діяльності ТОВ «Про Фектус» не передбачено надання транспортних послуг, відсутні трудові ресурсі (відповідно звіту ЄСВ - 1 людина, по звітах по 1ДФ за ІІІ та ІУ квартали 2015р. 1 людина, ознака доходу - 101). Згідно Декларації по податку на прибуток за 2015 рік основні засоби у підприємства відсутні.

Також, установлено, що транспортні засоби, якими здійснювались перевезення продукції ФОП ОСОБА_9 ТОВ «ПАПІР-МАЛ», не зареєстровані за ПП ОСОБА_9, по окремих з них в базах даних транспортних засобів взагалі відсутня інформація про реєстрацію, інші зареєстровані за фізичними особами. Але при цьому у звітності ФОП ОСОБА_9 доходи фізичних осіб не відображені в звіті 1ДФ.

Встановлені обставини дають підставу для висновку, що придбані товарно-матеріальні цінності не могли бути доставлені ТОВ «Папір-Мал», оскільки у контрагентів позивача, які здійснювали транспортні перевезення таких товарів, відсутні як виробничі потужності, так і людські ресурси. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що податкові накладні та акти прийняття робіт, складені указаними контрагентами, не дають змогу ідентифікувати яку відстань подолали перевізники.

Крім того, позивачем не доведено необхідність придбання картону, пакувальних пакетів та гофрувального паперу, виробником якого є й він сам, оскільки із документів, які підтверджують реалізацію товару не можна встановити чи це придбана продукція, чи виготовлена платником.

З огляду на наведене, надані позивачем первинні по взаємовідносинам з постачальниками товарів не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум податкових вигод.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з постачання товарів фактично не мали реального характеру, замовлення товарів оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Враховуючи установлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу, що мали наслідком правомірного прийняття ГУ ДФС у Житомирській області податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств розміром 14737660,00 грн.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість розміром 16776408,00 грн на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Між тим, як передбачено у пункті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

При цьому, пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

У ході судового розгляду справи встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «МК-Два»; ТОВ «Паллада-Інвест»; ТОВ «Мегапрофі»; ТОВ «Тренд-Консалт»; ТОВ «Баланін»; ТОВ «Броман»; ТОВ «Дженерал-Фінанс»; ТОВ «Ніпріс»; ТОВ «Прайд ОСОБА_1»; ТОВ «Силіконова Долина»; ТОВ «Трансбудгруп»; ТОВ «Лакрост»; ТОВ «Білтек Груп»; ТОВ «Флеш-Груп»; ТОВ «Шерітон»; ТОВ «Інтербілд комюніті»; ТОВ «РМД-Ойл»; ТОВ «Промисловий одяг»; ТОВ «Вальволін»; ТОВ «Вейсес»; ТОВ «Гелеон Транс»; ТОВ «Горсан»; ТОВ «Домус Альянс»; ТОВ «Зеріс»; ТОВ «Ісіда Груп»; ТОВ «Латель»; ТОВ «Перший бізнес центр»; ТОВ «Прайд ОСОБА_1»; ТОВ «Хімінвест»; ТОВ «Аската Моноліт».

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що не підтвердження позивачем фактичного виконання господарських операцій позбавляє останнього права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаних послуг/товарів. А тому, донарахування контролюючим органом позивачеві грошового зобовязання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій спірним рішенням є правомірним.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_6 на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом установлено наступне.

Підставою для зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік став висновок контролюючого органу про завищення Товариством відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в сумі 25294815,00 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в пунктах 3.1.1 та 3.1.3 розділу 3 акту перевірки.

Так, зі змісту пункту 3.1.1 розділу 3 акту перевірки вбачається, що ТОВ "Папір-Мал" не включено до складу доходів прострочену кредиторську заборгованість в сумі 13044 грн по контрагенту МКП "Паперовик" та безнадійну заборгованість в сумі 10486721 грн по контрагенту ТОВ "Екобудмеханізація".

Зі змісту пункту 3.1.3 розділу 3 акту перевірки слідує, що за результатами попередньої планової документальної перевірки ТОВ "Папір-Мал" збитки за 2014 рік були зменшені на суму 23266859,00 грн, прийняте ППР на суму зменшених збитків оскаржується в судових інстанціях. Відтак, сума зменшених збитків попередньої перевірки не повинна зменшувати фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток за 2015 рік.

Зі змісту позовної заяви та під час судового розгляду справи позивач, обґрунтовуючи протиправність оспорюваного рішення посилався на рішення суду від 13.05.2016 по справі № 806/2689/15, яким збитки минулих років ТОВ «Папір-Мал» визнано такими, що сформовані правомірно. Також, указав, що правомірно списав кредиторську заборгованість по МКП "Паперовик", оскільки після її виникнення сплинуло 1095 днів. Вважає, що заборгованість по ТОВ "Екобудмеханізація" не може вважатись безнадійною, оскільки строк позовної давності за зобовязаннями спливає у серпні 2017 року.

Виходячи із заявлених підстав обґрунтування позову, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 № НОМЕР_6 є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

За правилами ведення бухгалтерського обліку, а саме Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов'язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, вартість списаної безнадійної кредиторської заборгованості платника податку на прибуток включається до складу доходів, дата відображення доходів - звітний податковий період, на який припадає закінчення терміну позовної давності кредиторської заборгованості.

В розумінні підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, що перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах протягом останніх трьох років з моменту прощення;

ґ) заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб). Така заборгованість визнається безнадійною у разі, якщо відповідні заходи, передбачені законодавством України, які вживав кредитор, не призвели до її стягнення;

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Разом з цим, суд ураховує, що позовна давність, згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 260 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, пятої статті 261 вказаного кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 Цивільного кодексу України).

Судом установлено, що кредиторська заборгованість позивача в сумі 13044 грн виникла у 2008 році в результаті господарських взаємовідносин між ТОВ "Папір Мал" та Малинським комунальним підприємством "Паперовик" на підставі договору № 24-В від 01 листопада 2007 року щодо подачі води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації.

Відтак, строк позовної давності за зобов'язаннями стосовно оплати спірної кредиторської заборгованості сплинув у 2011 році.

Отже, кредиторська заборгованість повинна була бути відображена як дохід позивача у звітному податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності кредиторської заборгованості.

За наведених обставин, твердження відповідача щодо необхідності включення кредиторської заборгованості в сумі 13044 грн до складу доходу в 2015 році є помилковими та не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення рішення у відповідній частині.

Щодо включення коштів у розмірі 10486721,00 грн до доходу як безнадійної заборгованості.

В ході судового розгляду справи зясовано, що станом на 01.01.2015 позивач мав кредиторську заборгованість в сумі 10486721 грн перед контрагентами: ТОВ "Техтрейдкомпані", ТОВ "ЕНТЕР АГРО", ТОВ "ЕСКО ТРЕЙН", ТОВ "БІОБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ", ТОВ "ОКОЛАН", ТОВ "БРОН ПЛЮС", ТОВ"Старт СЕЙЛ", ТОВ "ПРОКТЕКШН ЛТД", ТОВ "ЛАКШЕРІ ІНВЕСТ", ТОВ "ТОРГВЕСТА".

В подальшому, а саме в серпні 2015 року, кожним кредитором укладено договір з ТОВ "Екобудмеханізація" про переведення боргу ТОВ "Папір Мал" перед вищевказаними контрагентами на ТОВ "Екобудмеханізація".

У свою чергу, кредиторська заборгованість позивача перед контрагентами виникла впродовж 2014 року.

Таким чином, строки позовної давності за зобов'язаннями стосовно оплати спірної кредиторської заборгованості настануть не раніше 2017 року, тобто строк давності щодо такої заборгованості ані на момент проведення перевірки, ані на день розгляду даної справи ще не минув.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що кредиторська заборгованості в сумі 10486721 грн не набула статусу безнадійної в розумінні вимог Податкового кодексу України, відтак позивач не мав обвязку включати її до складу доходу за 2015 рік.

Отож, висновок контролюючого органу про заниження Товариством доходу від будь якої діяльності за 2015 рік та, відповідно, зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 10486721 грн, оскаржуваним податковим повідомленням рішенням, є безпідставним.

Також, суд вважає протиправним зменшення Товариству у 2015 році збитків за 2014 рік, з огляду на наступне.

Встановлено, що в період з 16.03.2015 по 27.04.2015 уповноваженими посадовими особами інспекції була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період діяльності з 01.10.2012 по 31.12.2014, за результатами якої контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 02.06.2015:

- №, відповідно до якого підприємству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 23266859,00грн;

- №, відповідно до якого підприємству були збільшені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 4628379,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 2314189,50грн.

Не погодившись із рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 у справі № 806/2689/15, позов ТОВ "Папір-Мал" задоволено, визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 06.06.2015 №, №.

Указане судове рішення набрало законної сили 10.11.2016.

Судовим рішенням по справі № 806/2689/15 встановлено, що податкові повідомлення - рішення Малинської ОДПІ від 06.06.2015 №, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 23266859,00грн., та №, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Папір-Мал" були збільшені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 4628379,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 2314189,50грн., винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для їх винесення.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено правомірність дій позивача при формуванні збитків за попередні періоди, суд дійшов висновку, що у ТОВ "Папір-Мал" не було правових підстав для зменшення у 2015 році фінансового результату до оподаткування податком на прибуток на суму 23266859,00 грн.

З урахуванням наведених положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом протиправно зменшено обєкт оподаткування податком на прибуток в сумі 23266859,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_6 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та суперечить встановленим у справі обставинам, відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Зясовуючи чи були у контролюючого органу підстави для нарахування позивачеві пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 171677,63 грн, суд установив наступне.

Встановлено, що 14.10.2014 між ТОВ "Папір-Мал" (покупець) та ТОВ "ОСОБА_10 ИТХАЛАТ ИХРАДЖАТ САНАИЙ ВЭ ТИДРАЖЕТ ЛИМИТЕД ШИРКЕТИ" (продавець) укладено контракт №GRUP/РAPIR MALL 001 на поставку парового котла, який складається з комплектуючих, зазначених у додатках до цього контракту (том 12 а.с. 199-205).

Відповідно до пункту 1.1 Контракту, продавець зобов'язується продати (передати у власність), а покупець купити (прийняти у власність) та оплатити на умовах цього контракту паровий котел (товар), який складається з комплектуючих, вказаних у додатках до нього контракту.

Згідно зі пунктом 1.2. Контракту модифікація, комплектність (складові), а також технічні характеристики парового котла, зазначаються в додатках до даного контракту, які являються його невід'ємною частиною.

Пунктом 5.3. Контракту визначено, що вказаний у контракті товар має бути поставлений в строк 120 календарних днів після 30% оплати у відповідності з пунктом 4.1. Контракту.

Як установлено судом та не заперечувалось сторонами, оплата у сумі 145000,00 євро здійснена позивачем 28.10.2014 року, а відтак відповідно до умов Контракту, товар мав бути поставлений, а імпортні операції за Контрактом завершені до 25.02.2015.

Водночас, згідно зі статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Національного банку України від 01 грудня 2014 року №758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 року №185/94 BP, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Наведене свідчить, що товар, який позивач, придбав у продавця, повинен був бути поставлений на митну територію України не пізніше 26.01.2015.

Попри це, 06.02.2015 товар перетнув кордон України, що підтверджується товарно-супровідними документами та відбитком штампу південної митниці від 06.02.2015 (том 12 а.с. 213-214).

Відповідно до ВМД №101060000/2015/002064, 17.02.2015 придбаний позивачем товар за Контрактом був розмитнений (том 12 а.с. 210-211).

Частиною першою статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

У ході судового розгляду справи зясовано, що позивач звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, з проханням надати висновок щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією на 30 календарних днів.

Проте, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відмовило у наданні висновку, що стало підставою для звернення Товариства до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправними рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, викладені у листах від 26.01.2015 року вихідний №4102-09/45, від 25.02.2015 року вихідний №4102-09/113, від 26.03.2015 року вихідний №4102-09/167, стосовно відмови у наданні висновку щодо продовження строків здійснення зовнішньоекономічної операції з поставки товару згідно Контракту №GRUP/PAPIR MALL 001 від 14.10.2014 року; зобов'язання Міністерство економічного розвитку і торгівлі України надати висновок щодо продовження строків здійснення зовнішньоекономічної операції з поставки товару згідно Контракту №GRUP/PAPIR MALL 001 від 14.10.2014 року, а саме з 27.01.2015 року по 25.02.2015 року.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.09.2015 у справі № 826/8676/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015, відмовлено ТОВ "Папір-Мал" у задоволенні позовних вимог.

На момент проведення перевірки, Вищим адміністративним судом України не було прийнято рішення по справі № 826/8676/15 за касаційною скаргою Товариства, що, на переконання позивача, свідчить про спірність ситуації та передчасність нарахування пені.

Суд на спростування наведених доводів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини пятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Наведені обставини свідчать, що з дня набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.09.2015 у справі № 826/8676/15 законної сили (03.11.2015), спірні правовідносини позивача з Міністерством економічного розвитку і торгівлі України вважається вирішеними, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача, покладені в обґрунтування протиправності спірного рішення контролюючого органу.

Згідно зі частиною першою статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач порушив законодавчо установлені терміни поставки товару за контрактом №GRUP/PAPIR MALL 001 від 14.10.2014, що має наслідком накладення штрафних санкцій на підставі статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Таким чином, суд не знаходить правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення контролюючого органу від 06.09.2016 № НОМЕР_4 та відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_5 про застосування адміністративного штрафу в сумі 510,00 грн на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд установив наступне.

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності став висновок контролюючого органу про ненадання документів до перевірки у повному обсязі, що зафіксовано у відповідних актів про ненадання оригіналів документів від 04.07.2016 № 32/06-30-14-01/30477405 та № 45/06-30-14-01/30477405 від 12.08.2016.

Проте, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані наступним.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Позивач стверджує, що контролюючому органу були надані усі запитувані ним документи, а про акти про ненадання документів товариство дізналось після проведення планової та позапланової перевірки.

З метою зясування істини, судом були допитані свідки директор та бухгалтери підприємства, які пояснили, що на вимогу ревізорів інспекторів під час перевірок надавали усі запитувані документи.

Представники відповідача наголошували на тому, що під час планової та позапланової перевірки посадовим особам Товариства надавались письмові запити, які залишені останніми без реагування. Указані обставини слугували підставою для складання актів про ненадання оригіналів документів від 04.07.2016 № 32/06-30-14-01/30477405 та № 45/06-30-14-01/30477405 від 12.08.2016.

Пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України установлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Досліджуючи акти про ненадання оригіналів документів від 04.07.2016 № 32/06-30-14-01/30477405 та № 45/06-30-14-01/30477405 від 12.08.2016, судом установлено, що вони складені без дотримання обовязкових вимог, а саме:

- в атах не зазначено посади, прізвища, імені, по батькові законного представника платника податків, який відмовився надати перелічені у них документи;

- акти не підписані законним представником Товариства та відсутні відомості його відмови від підпису.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що факт ненадання позивачем первинних документів належним чином не засвідчений. Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи контролюючого органу про вручення посадовим особам Товариства відповідних письмових запитів, з вимогою надати необхідні документи.

Відповідно пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

При цьому, суд ураховує, що відповідно до положень статті 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, податкове правопорушення - противоправне, винне діяння, в вигляді навмисної або ненавмисної дії або бездіяльності суб'єкта податкових відносин, який порушує права і інтереси учасників даного виду суспільних відносин, за яке законодавством встановлена певна відповідальність фінансового, адміністративного або кримінального характеру. Протиправність податкового правопорушення полягає в недотриманні правової форми даного діяння, винність полягає в здійсненні даного порушення навмисно або з необережності.

Водночас, належних доказів про ненадання позивачем первинних документів при розгляді справи контролюючим органом не надано, а отже не доведено факт порушення позивачем пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для притягнення позивача до відповідальності, відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 № НОМЕР_5 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог, предявлених позивачем до Малинської ОДПІ, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позов у цій частині позивач стверджує про протиправність дій відповідача, які полягають у передчасному прийнятті вимоги про сплату боргу від 28.10.2016 № 557-17. Зважаючи на те, що сума грошового зобовязання не була узгодженою на момент прийняття спірного рішення, ТОВ "Папір-Мал" просить скасувати вимогу та зобовязати Малинську ОДПІ видалити із АІС "Податковий блок" відомості щодо наявності податкового боргу.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Зі змісту спірної вимоги вбачається, що станом на 27.10.2016 за позивачем обліковується податковий борг за узгодженими грошовими зобовязаннями в сумі 36236171,32 грн, у тому числі:

по податку на прибуток 16108095,31 грн, з яких 9823968,00 грн основний платіж, 4912587,00 грн штрафні (фінансові) санкції та 1371540,31 грн пеня;

по податку на додану вартість 19955888,38 грн, з яких 10891853,00 грн основний платіж, 5592136,00 грн штрафні (фінансові) санкції та 3471899,38 грн пеня;

пеня за порушення термінів розрахунків ЗЕД у сумі 171677,63 грн;

адміністративні штрафи в сумі 510,00 грн.

Указані грошові зобовязання були визначені податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Житомирській області від 06.09.2016 №, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, і на переконання контролюючого органу вважаються узгодженими після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Суд не погоджується із висновком відповідача, з огляду на наступне.

Згідно зі пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Отже, під час процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу, сума грошового зобов'язання, вважається неузгодженою.

Приписами підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України установлено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Як зясовано у ході судового розгляду справи та не заперечується сторонами, ТОВ "Папір-Мал" отримало рішення ДФС від 10.10.2016 № 21959/6/99-99-11-01-01-25 "Про результати розгляду скарги" 17.10.2016.

При цьому, на спростування доводів позивача, що залишення скарги без розгляду не позбавляє Товариство права повторно звернутись зі скаргою, суд зауважує наступне.

Пунктом 56.10 статті 56 Податкового кодексу України установлено, що рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Таким чином, у розумінні положень пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, 17.10.2016 є днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Суд вважає помилковими доводи позивача, що у контролюючого органу виникло б право направити податкову вимогу через місяць після закінчення процедури адміністративного оскарження, з огляду на наступне.

Так, пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

При цьому, указаним пунктом не встановлено жодних обмежень, які б виключали право контролюючого органу для направлення платнику податкової вимоги про сплату боргу.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що з 18.10.2016 (наступного дня з дня узгодження суми за результатами адміністративного оскарження) по 28.10.2016 у позивача виник обовязок сплатити нараховану контролюючим органом суму грошового зобовязання.

Разом з тим, відповідно до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Таким чином, 31.10.2016 у Малинської ОДПІ виникло право направити позивачеві податкову вимогу про сплату боргу.

Попри це, Малинською ОДПІ проігноровано наведені вище положення законодавства та передчасно виставлено ТОВ "Папір-Мал" податкову вимогу, оскільки 28.10.2016 вважається останнім днем для самостійного погашення узгодженої суми платником податків.

Встановлені обставини свідчать про протиправність вимоги про сплату боргу від 28.10.2016 № 557-17, що є правовою підставою для її скасування та задоволення позовних вимог у цій частині.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання видалити з АІС "Податковий Блок" інформацію про наявність податкового боргу, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положеннями Податкового кодексу України наділено посадових осіб контролюючого органу повноваженнями направляти податкові вимоги платникам податків та здійснювати податковий контроль шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів. У свою чергу, дії контролюючого органу щодо внесення до АІС "Податковий блок» інформації про наявність або відсутність податкового боргу не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується контролюючим органом для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Отже, самі по собі оспорювані дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для платників податків.

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист порушеного права може бути здійснений шляхом скасування спірного рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними протиправною та скасувати податкову вимогу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 28.10.2016 № 557-17 про сплату боргу в сумі 36236171,32 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 06.09.2016:

№ НОМЕР_2 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 25294815,00 грн;

№ НОМЕР_5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 25 липня 2017 р.