Справа № 587/965/17
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/965/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Суми Смірнова Євгенія Валерійовича про визнання рішень, дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №4 батальйону УПП в м. Суми Смірнова Є.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення від 01 квітня 2017 року близько 00 год. 20 хвилин в м.Суми по вул. Привокзальній керуючи автомобілем Рено Логан, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, він рухався у крайній лівій смузі, не маючи наміру повернути ліворуч. Відповідач склав відносно нього постанову за ч.2 ст. 122 КупАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Вважаючи постанову про накладення стягнення незаконною, позивач послався на те, що він зайняв крайню ліву смугу, для повороту ліворуч на перехресті. Просив скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач Смірнов Є.В. в судове засідання не з»явився, направивши на адресу суду заперечення, в якому просив проводити судове засідання у його відсутність, вважав вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 01 квітня 2017 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, згідно якої 01 квітня 2017 року близько 00 год. 20 хвилин в м.Суми по вул. Привокзальній керуючи автомобілем Рено Логан, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, він рухався у крайній лівій смузі, не маючи наміру повернути ліворуч. У зв'язку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 425 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення від 01.04.2017 року (арк. с.4).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що Правил дорожнього руху не порушував.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 251 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 1369-12від 29.07.91, N 1818-12 від 15.11.91; Законом N 586-VI ( 586-17 )від 24.09.2008.

Всупереч вимогам ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень.

У відповідності з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано; будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, як під час винесення постанови і в судовому засіданні позивач заперечував свою вину, доводячи, що він мав намір повернути ліворуч, тому займав крайнє ліве положення перед поворотом ліворуч, хоча з незрозумілих причин в протоколі зазначено, що він не мав наміру повернути ліворуч.

В цьому випадку працівникам поліції слід було зібрати інші докази на підтвердження вини водія, в тому числі і відеозапис вчиненого правопорушення, чого зроблено не було.

Пояснення працівників поліції, дані ними як свідками, не можуть бути використані в якості доказів вини правопорушника.

Відеозапис вчиненого правопорушення суду не надано, хоча поліцейські машини обладнані необхідними засобами.

Отже, суду не надано безперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1, тому справу необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Що ж стосується посилання ОСОБА_1 на порушення процедури розгляду справи відносно нього, незабезпечення права на захист, порушення порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, то в цій частині позиція заявника не заслуговує на увагу.

Згідно ч. 1, ч.3, ч.6 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 12, 17, 18, 71, 94, 158, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 122 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №421093, винесену 01 квітня 2017 року інспектором роти №4 Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Суми Смірновим Євгенієм Валерійовичем стосовно ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, з одночасним направленням її копії до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання повного тексту постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя