Справа № 813/2429/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року № 813/2429/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

представника позивача Салашник Г.І.,

представника відповідача Ожги Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського державного університету фізичної культури до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського державного університету фізичної культури (далі - позивач) до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - відповідач, виконавча дирекція Фонду), в якій позивач просить суд:

-визнати нечинним та скасувати рішення виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про повернення коштів та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності №106 від 11 травня 2017 року на загальну суму 2088,51 грн. у повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю, на думку позивача, рішення виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №106 від 11 травня 2017 року на суму 2088,51 грн. Зазначає, що фактичною підставою для прийняття виконавчою дирекцією Фонду рішення №106 від 11 травня 2017 року слугував акт виконавчої дирекції Фонду №109 від 26.04.2017 року про наявність порушень з боку Львівського державного університету фізичної культури вимог ч.1 ст.31 Закону України від 23.09.1999 року №1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого виявлено порушення порядку використання страхових коштів Фонду при виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років та підлягає поверненню неправомірно витрачена сума страхових коштів 1392,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, де наведено вичерпний перелік випадків, за яких допомога по тимчасовій непрацездатності не надається. До таких випадків не належить догляд за другою дитиною віком до 14 років у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відтак, стверджує, що немає підстав для відмови в оплаті листків непрацездатності по догляду за хворими дітьми віком до 14 років застрахованим особам, які працювали на умовах неповного робочого часу, перебуваючи у відпустці по догляду до трьох років за молодшими дітьми. Вважає, що оскільки в період роботи з неповним робочим днем (тижнем) працівник, який доглядає за дитиною до 3-х років у період відпустки по догляду за дитиною, отримує заробітну плату, з якої сплачуються внески до Фонду соціального страхування, вона є застрахованою особою. Зазначає, що «жодна стаття Закону не містить обмеження по працюючих особах, що перебувають у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років».

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та надала пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях. Зокрема покликається на те, що у відповідності до пп.б п.3.15 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року N 455, листок непрацездатності для догляду за хворою дитиною в період щорічної (основної та додаткової) відпусток, відпустки без збереження заробітної плати, частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до трьох років не видається. А оскільки листки непрацездатності були видані, то комісія з соціального страхування, керуючись Положенням про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008р. № 25 та ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ повинна була прийняти рішення про відмову в їх оплаті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позаплановою перевіркою по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у позивача було виявлено порушення ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ. А саме виявлено оплату листків непрацездатності, виданих з порушення встановленого порядку їх видачі в період перебування працівників позивача у відпустках по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як підтверджується матеріалами справи, працівниця ОСОБА_3 в період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працювала на 0,75 ставки старшого викладача на умовах неповного робочого часу (наказ від 29.08.2016р. №255-вк) з 01 вересня 2016 року по 9 березня 2017 року. Під час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку подала листок непрацездатності №252639 з 03.10.2016р. по 12.10.2016р. по догляду за хворою дитиною, який був оплачений за рахунок коштів Фонду.

Працівниця ОСОБА_4 в період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працювала на 0,75 ставки викладача на умовах неповного робочого часу (наказ від 29.08.2016р. №255-вк) з 01 вересня 2016року по 08 квітня 2017 року. Під час відпустки по догляду за дитиною подала листок непрацездатності №459953 з 13 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року по догляду за хворою дитиною, який був оплачений за рахунок коштів Фонду.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 26.04.2017 р. № 109 (далі - Акт № 109).

04.05.2017 року позивач звернувся до виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду із запереченнями до Акту № 109.

За результатами розгляду заперечення до Акту № 109 виконавча дирекція Фонду 11.05.2017 р. надала письмову відповідь, згідно якої відмовила в задоволенні даного заперечення.

На підставі Акту № 109 відповідачем 11.05.2017 року прийнято рішення № 106 «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності» (далі - рішення № 106), згідно якого неправомірно витрачена позивачем сума страхових коштів склала 1392 грн. 34 коп. та відповідно до п.5 ч.1 ст. 10 та ч.6 ст. 15 Закону України № 1105, накладено штраф за порушення порядку використання страхових коштів в сумі 696 грн. 17 коп. Загальна сума фінансових санкцій склала 2088 грн. 51 коп.

Рішення № 106 було оскаржено позивачем 19.05.2017 року до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. За результатами розгляду даної скарги позивачу було відмовлено в її задоволенні.

Не погоджуючись з рішенням №106 позивач 04.07.2017 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання нечинним та скасування вищевказаного рішення.

Аналізуючи приписи законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, суд дійшов до переконання про безпідставність позовних вимог, з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV(далі - закон України № 1105).

Стаття 1 Закону України № 1105-ХІV визначає, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України № 1105-ХІV визначено, що законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст.4 Закону України № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої Постановою правління Фонду від 22.12.2010 № 29 (далі - Інструкція № 29) посадовими особами органів Фонду здійснюються планові та позапланові перевірки за місцезнаходженням страхувальника або в приміщенні органу Фонду за пропозицією страхувальника та за умови надання ним всіх необхідних документів для проведення перевірки.

Згідно з п.1.5 Інструкції № 29 рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - обов'язковий для виконання письмовий документ за підписом керівника органу Фонду (його заступника), підготовлений на підставі акта перевірки та відповідно до вимог чинного законодавства.

У ч.1 ст.31 Закону України № 1105 зазначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

У відповідності до пп. б п.3.15 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року N 455 (далі - Наказ № 455), листок непрацездатності для догляду за хворою дитиною в період щорічної (основної та додаткової) відпусток, відпустки без збереження заробітної плати, частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до трьох років не видається.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України № 1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п. 1.1. Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008р. № 25 (далі - Положення № 25) комісія (уповноважений) підприємства, установи,організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства), створюється (обирається) та діє на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), що використовує найману працю, незалежно від форм власності і господарювання.

Згідно з п.1.6. Положення № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства підзвітна роботодавцю та представнику застрахованих осіб, а її робота в установленому порядку підлягає перевірці органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд).

Відповідно до п.2.2. Положення № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Згідно п.3.1.1 Положення № 25 комісія перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Крім того, відповідно до п.2.1. Положення № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства має право звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що в даному випадку листки непрацездатності не мали видаватись, а оскільки вони були видані, то комісія з соціального страхування керуючись Положенням № 25 та ст.31 Закону України № 1105 повинна була прийняти рішення про відмову в їх оплаті.

Щодо посилання позивача на ст.23 Закону України № 1105, як на виключний перелік підстав, за наявності яких допомога по тимчасовій непрацездатності не надається, суд зазначає, що норма цієї статті визначає підстави для відмови в наданні допомоги, в тих випадках коли листки непрацездатності видаються, тоді як в даному спорі листки непрацездатності не мали видаватись взагалі. Адже порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначені Наказом № 455, п.3.15 якого визначено перелік випадків, коли листок непрацездатності по догляду не видається.

Роз'яснення з даного питання надано у листі Міністерства соціальної політики України від 28.08.2014 року №421/18/99-14.

Стосовно покликання позивача на те, що «гарантована законодавством матеріальна виплата - частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вже не надається з 01.07.2014 року згідно Закону України №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зі змінами від 10.12.2015 року», суд погоджується з зауваженням відповідача, що мова йде не про допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка до 01.07.2014р. була передбачена Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11,1992р. № 2811, а про відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вид якої на даний час визначений ст.ст.4, 18 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996р. № 504/96.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача №106 від 11 травня 2017 року прийнято правомірно та немає правових підстав для його скасування, а відтак відсутні підстави для задоволення позову, з врахуванням наступних приписів законодавства.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 серпня 2017 року.