Справа № 802/3779/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3779/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

02 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №1146-17 від 17.06.2015 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання зі сплати транспортного податку в сумі 25000,00 грн.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів розглянула письмове клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи, і прийняла рішення про відмову у його задоволенні через відсутність підстав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, право власності на який зареєстровано 22.05.2012 року.

В січні 2015 року Вінницька ОДПІ звернулась до управління ДАІ Управління МВС України у Вінницькій області з метою отримання інформації про фізичних та юридичних осіб, які мають станом на 01.01.2015 року зареєстровані легкові автомобілі, що використовуються до 5 років з обємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

У лютому 2015 року на адресу Вінницької ОДПІ надійшла запитувана в управлінні ДАІ Управління МВС України у Вінницькій області інформація, з якої слідує, що позивач є власником автомобіля, що використовується до 5 років з обємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

17.06.2015 року відповідачем, на підставі п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України, прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення №1146-17, яким визначено позивачу суму податкового зобовязання із транспортного податку в сумі 25 000 грн.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення незаконним, звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач оскаржив його до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою ВАСУ від 01.03.2017 року касаційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12.11.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій ВАСУ вказав, що визначальним для правельного вирішення спору є встановлення наявності чи відсутності рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення транспортного податку у 2015 році на відповідній території.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення від 17.06.2015 року № 1146-17, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання із транспортного податку в сумі 25000 грн. є законним та обгрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Так, 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

За змістом пп. 26.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об`єктами оподаткування. Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Тобто, платниками транспортного є, зокрема фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Матеріалами справи підтверджено, що ТЗ на момент розгляду справи зареєстрований за позивачем.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування.

У відповідності до п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

В силу п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Пунктом 8.1 ст. 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Статтею 10 ПК України встановлено перелік місцевих податків, зокрема податок на майно (пп. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 ПК України.

Положеннями ст. 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 р. №71-VIII, що діє з 01.01.2015 р.) передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону Про місцеве самоврядування в Україні та ст. 143 Конституції України.

Вимогами п. 10.3 ст. 10 ПК України встановлено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Отже, положеннями ст. 10 ПК України законодавець прямо передбачив установлення органом місцевого самоврядування, зокрема, транспортного податку та плати за землю, розділивши при цьому різновиди податку на майно в залежності від об'єкту оподаткування.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Разом з тим, згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

В силу ст. 3 БК України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тому, 2015 рік - це плановий період, а 2016 рік - бюджетний період.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) необхідно в місячний термін, тобто до 01 лютого 2015 року, прийняти рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

В свою чергу, на 59 сесії 6 скликання 23 січня 2015 року Вінницькою міською радою прийнято рішення №1984 "Про встановлення місцевих податків і зборів та затвердження Порядків їх справляння". За змістом вказаного вище рішення органу місцевого самоврядування закріплено, що воно вступає в дію з 01.01.2015 року.

Згідно п. 6 Порядку справляння транспортного податку, податковим періодом визначено базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Водночас, п. 12.3.5 п.12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відтак, місцева рада, з урахуванням приписів ПК України, встановила (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішила питання щодо запровадження податку та його розмір на майно. Рішення оприлюднено до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому заплановано застосовування встановлених місцевих податків та зборів, оскільки саме в рішенні №1984 указано, що воно набирає чинності з 01.01.2015 року.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування не оскаржено, не скасовано, а відтак підлягає виконанню.

Стосовно посилання представника позивача на ту обставину, що транспортний засіб був викрадений у його власника, відтак об'єкт опдаткування відсутній, тому і підстав для сплати податку немає, слід зауважити слідуюче.

До матеріалів справи було долучено докази, які вказують на те, що ТЗ був викрадений у позивача у 2012 році.

При цьому, дані обставини були предметом дослідження в іншій адміністративній справі №802/2614/15-а за позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що перебувала в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду. Відповідно до постанови від 25.09.2015 року, яка не оскаржувалась позивачем, у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.

За таких обставин оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.