Справа № 222/1756/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Подліпенець Є.О.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року справа №222/1756/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

секретар - Челахова О.О.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Володарського районного суду в Донецькій області від 28 квітня 2017 року у справі № 222/1756/16-а за позовом ОСОБА_2 до Зеленоярської сільської ради Нікопольського району Донецької області про визнання дій незаконними, скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Володарського районного суду в Донецькій області з адміністративним позовом до Зеленоярської сільської ради Нікопольського району Донецької області, в якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в наданні дозволу ОСОБА_2 на перепоховання її батька. Визнати незаконним, та скасувати Рішення виконкому Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області № 31 від 14.09.2016 року. Зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу щодо перепоховання її батька та надати їй цей дозвіл на перепоховання батька на кладовищі міста Маріуполя.

Постановою Володарського районного суду в Донецькій області від 28 квітня 2017 року, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що для здійснення перепоховання необхідною умовою має бути наявність виняткового випадку, який би слугував підставою для виконавчого органу сільської, селищної, міської ради прийняти рішення про надання дозволу на перепоховання. Проте, перевіривши причини необхідності перепоховання батька позивача, на які посилається позивач, суд першої інстанції не визнав їх винятковими. Також, позивачем в порушення положень ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу», до письмового звернення про надання дозволу на перепоховання останків померлого батька, позивач не надала висновок місцевого органу державної санепідемслужби про допустимість і умови перепоховання померлого та дозвіл виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків померлого на іншому кладовищі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначила, що орган місцевого самоврядування у своєму рішенні № 31 від 14.09.2016 року не зазначив якого саме документу не надано та чому причини, вказані позивачем, не визнані достатніми для отримання такого дозволу. Посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу», п. 2.12 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 року № 193 крім виняткових випадках є ще інші випадки відповідно до яких можливо перепоховання. Обґрунтовуючи винятковість випадку необхідного для перепоховання батька, зазначає що її батько за життя був нагороджений орденом Богдана Хмельницького, медалями Жукова та Захисника Вітчизни, що в свою чергу дає поводу родині позивача пишатися тим, що її померлий батько мав бойові заслуги перед Батьківщиною. Також зазначає, що на кладовищі на якому вона має намір перепоховати батька, поховані всі її родичі, всі нащадки померлого мешкають в м.Маріуполь. Просила скасувати постанову Володарського районного суду в Донецькій області від 28 квітня 2017 року та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

19 липня 2017 року від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

21 липня 2017 року до Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Керуючись ч.1-3 ст. 122-1 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 24.07.2017 року задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст. ст. 41, 122-1 КАС України.

В судовому засіданні позивач, апеляційну скаргу підтримала, просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 07.04.2008 року виконкомом Зеленоярської сільської ради Володарського району Донецької області вбачається, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 06.

Також встановлено, що поховання ОСОБА_1 було здійснено його донькою ОСОБА_2

09.06.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області із заявою (з урахуванням доповнень від 23.08.2016 року), в порядку ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» щодо надання дозволу на перепоховання останків померлого батька ОСОБА_1

До вищевказаної заяви позивачем було додано наступні документи: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_1, копія довідки про причину його смерті, копія листа Управління Держпродспоживслужби України в Володарському районі № 55 від 08.08.2016 року та заява про доповнення до заяви від 09.06.2016 року.

Рішенням виконавчого комітету Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області від 14.09.2016 року № 31 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на перепоховання останків померлого батька ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю неповного переліку документів та відсутністю обґрунтованих причин для перепоховання згідно чинного законодавства України, а саме ст. 21 ЗУ «Про поховання та похорону справу».

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 року № 1102-IV (далі - Закон № 1102-IV), поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов'язалася поховати померлого.

Як вже було зазначено, поховання ОСОБА_1 здійснила його донька ОСОБА_2

Статтєю 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до абзаців 1 та 4 ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ч. 1 статті 21 Закону № 1102-IV визначено, що перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі.

Відповідно до п.2.12 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року за № 193- перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках при наявності обґрунтованої причини. Для прийняття рішення щодо здійснення перепоховання останків померлого користувач місця поховання подає такі документи: заяву користувача з обґрунтуванням причин перепоховання; висновок місцевого закладу санепідемслужби про можливість ексгумації; лікарське свідоцтво про смерть; дозвіл виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. За результатами розгляду поданих документі виноситься рішення про перепоховання останків померлого на інше місце поховання чи, у разі відсутності підстав, видається користувачу обґрунтована письмова відмова.

Аналізуючи встановлені обставини по справі та норми законодавства які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що відповідач не вмотивував своє рішення від 14.09.2016 року № 31, оскільки у вказаному рішенні не вказано яких саме документів не вистачає, а також позивачу не роз'яснено та не обґрунтовано з яких саме підстав виконавчий комітет дійшов висновку про не винятковість причин для перепоховання, на яких наголошував позивач.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обґрунтованим позов в частині зобов'язання виконавчого комітету Зеленоярської сільської ради Нікопольського району Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2016 року про надання дозволу щодо перепоховання її батька. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки суд не може підміняти собою орган владних повноважень до компетенції якого відноситься вирішення питання з приводу перепоховання.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для часткового задоволення позову, постанова суду першої інстанції прийнята при помилковому застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому вбачає підстави для скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 122-1, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Володарського районного суду в Донецькій області від 28 квітня 2017 року у справі № 222/1756/16-а - задовольнити частково.

Постанову Володарського районного суду в Донецькій області від 28 квітня 2017 року у справі № 222/1756/16-а за позовом ОСОБА_2 до Зеленоярської сільської ради Нікопольського району Донецької області про визнання дій незаконними, скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Зеленоярської сільської ради Нікопольського району Донецької області про визнання дій незаконними, скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Зеленоярської сільської ради Нікопольського району № 31 від 14 вересня 2016 року.

Зобов'язати Зеленоярську сільську раду Нікопольського району Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.06.2016 року про надання дозволу щодо перепоховання її батька.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 серпня 2017 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 03 серпня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова