Справа № 817/1113/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2017 р.Р і в н е 817/1113/17
15год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області
про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернула в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та відповідача повторно розглянути її заяву щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги в повному обсязі підтримані позивачем в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що 22.02.2017 та повторно, 04.05.2017, відповідачем безпідставно та протиправно відмовлено їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення яка розташована за межами населеного пункту на території Заброльської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Зазначена в якості підстави для відмови обставина, що бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі населених пунктів, є надуманою, позаяк жодного проекту, яким би передбачалося збільшення меж сіл Забороль чи Боянівка (єдині, що входять до Заброльської сільської ради) на сьогоднішній день не існує. Більше того, на сьогоднішній день відсутні навіть розроблені в установленому порядку Генеральні плани даних сіл. За наведеного просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що а рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є законними, та прийняте Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Зазначив, що згідно Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Заборольської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015, бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі села Боянівка. А тому, відмова у наданні дозволу ґрунтується на положеннях частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. За наведеного, просив в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши подані письмові докази суд встановив наступне.

В лютому 2017 року та повторно, в травні 2017 року, ОСОБА_1 звернулася в Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Заброльської сільської ради Рівненського району. До клопотання додала: викопіювання зі схеми землекористування, довідку державної статистичної звітності форми 6-зем, копію паспорта та ідентифікаційного коду (а.с.11-14).

22.02.2017 та повторно, 04.05.2017, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відмовило їй у задоволенні клопотання покликаючись на статтю 118 Земельного кодексу України з наступною мотивацією: «Згідно Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Заборольської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015, бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі населених пунктів» (а.с.9-10,34).

Також судом встановлено, що згідно з довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), виданою управлінням Держгеокадастру Рівненському районі Рівненської області 10.11.2016 за №31-1715-0.3-4338/0/14-16, земельна ділянка, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої позивач зверталась до відповідача, обліковується у землях запасу сільськогосподарського призначення (сільсько-господарські угіддя рілля) і відноситься до земель державної власності. Земельна ділянка розміщена на території Заборольської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с.11).

Крім того, судом встановлено, що розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015 затверджено Схему землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель на території Заборольської сільської ради згідно з додатком. В додатку №1, який має назву «Техніко-економічні показники схеми землеустрою на території Заборольської сільської ради» визначено площу земель в межах сільських населених пунктів, в тому числі: с.Забороль - 209,2000 га. та с.Боянівка -21,7000 га. - на час складання Схеми землеустрою, а також визначено площу на проектний період до 2014 року, а саме: с.Забороль - 374,0026 га. та с.Боянівка - 44,0850 га. (а.с.15-16, 28-30).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до пункту "б" частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пункту "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини першої та сьомої статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність можливості у позивача на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проаналізувавши норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №14 від 03.02.2015, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частина сьома статті 118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно графічних матеріалів та довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) №31-1715-0.3-4338/0/14-16 від 10.11.2016 обрана позивачем земельна ділянка обліковується за землями запасу Заборольської сільської ради і відноситься до сільськогосподарських земель.

Жодних доказів тому, що місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам законів, та прийнятим відповідно до таких законів нормативно-правовим актам, відповідачем не надано.

Не надано відповідачем і доказів тому, що місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає затвердженим у встановленому законом порядку генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, а також проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Покликання відповідача на те, що, згідно Схеми землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель (схеми перспективного використання земель) Заборольської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015, бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі населених пунктів, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

По-перше, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути невідповідність місця розташування обєкта вимогам саме Схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, а не Схем перспективного використання земель. Як свідчить додаток №1 до розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації №30 від 27.01.2015 «Техніко-економічні показники схеми землеустрою на території Заборольської сільської ради», обрана позивачем земельна ділянка на час складання Схеми землеустрою не включена в межі населених пунктів. Таким чином, місце її розташування не суперечить ні Схемі землеустрою, ні Техніко-економічним показникам схеми землеустрою на території Заборольської сільської ради.

По-друге, та обставина, що згідно Схеми перспективного використання земель на території Заборольської сільської ради (а.с.32) межі села Боянівка будуть розширятися, свідчить лише про існуючу ймовірність того, що вказана ділянка буде включена в межі населеного пункту до 2024 року, але аж ніяк не свідчить на корись того, що вказана обставина є перешкодою для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Більше того, долучені відповідачем до матеріалів справи схематичні матеріали не можуть братися судом до уваги, оскільки з них неможливо встановити фактичне місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки, а самостійне схематичне її позначення відповідачем не може вважатись допустимим доказом по справі (а.с.31-33).

По-третє, підставою для відмови позивачу відповідач зазначив ту обставину, що бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі населених пунктів. Разом з тим, Схема землеустрою та техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель Заборольської сільської ради Рівненського району не передбачає та й не може передбачати, що земельна ділянка, яку виявила бажання отримати у власність ОСОБА_1, запроектована для включення в межі населених пунктів, оскільки для встановлення або зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж відповідних адміністративно-територіальних утворень, а не схеми землеустрою та техніко-економічні обґрунтування. Разом з тим, ні рішення Заборольської сільської ради про розроблення проекту землеустрою щодо зміни меж села Боянівка, ні іншої, передбачених статтею 46 Закону України "Про землеустрій" №858-IV від 22.05.2003 документації, яка входить в проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць, відповідачем суду не надано і про їх існування не повідомлено. Оскільки не існує проекту землеустрою щодо зміни меж села Боянівка, то відмова відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Заброльської сільської ради у власність, умотивована тією обставиною, що бажана земельна ділянка запроектована для включення в межі даного населеного пункту, є безпідставною та надуманою.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду справи відповідачем не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд вважає, що дії відповідача щодо відмови в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, а відтак порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання таких дій протиправними. Відповідно до цього вказана вимога підлягає до задоволення, наряду з вимогою про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наведене, позивачу слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції № 83 від 19.07. 2017 року (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності протиправними та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована на території Заброльської сільської ради (за межами населеного пункту ) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, у відповідності до статей 118, 122 Земельного кодексу України.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судові витрати на суму 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області судові витрати на суму 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.