Справа № 757/22815/17-а
Суддя: Підпалий В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В., при секретарі Вишневській О.Р., розглянув адміністративний позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконно та скасувати постанову Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту - Відповідач) про накладення штрафу від 14.02.2017 року ВП № 50252901, якою накладено штраф на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 400 грн. Не погоджуючись з рішенням відповідача та вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2017 року державний виконавець Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гусєв О.О. постановив - накласти на керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будконстракшн» ОСОБА_1 у розмірі 3 400 грн. за невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Будконтракшн» вимог державного виконавця. Виконавче провадження № 50252901 про стягнення з ТОВ «Будконстракшн» на користь ТОВ «КА-Трансбуд» коштів в розмірі 152 249,99 грн. відкрито на підставі наказу № 910/26006/15 виданого 12.02.2016 року Господарським судом м. Києва. Відповідно до ст. 15 закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягував (ТОВ «КА-Трансбуд») та боржник (ТОВ «Будконстракшн»). 11.02.2017 року державний виконавець зобов`язав ОСОБА_1 з`явитися до ДВС 27.01.2017 року з певним переліком документів. Виконати його приписи Позивач не зміг, з об`єктивних причин, у зв`язку із службовою завантаженістю та невчасним отриманням вимоги (30.01.2017). Державним виконавцем за невиконання Позивачем вимоги про явку та подачу документів було винесено постанову від 14.07.2017 року «Про накладення штрафу» (а.с.7). Постанова була направлена на адресу ТОВ «Будконстракшн», та отримана 20.02.2017 року (а.с.10). Як вважає Позивач, під час прийняття постанови державний виконавець помилково та протиправно послався на ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», які не регулюють правовідносини, які фактично склалися. Неявка та ненадання відомостей кваліфікується ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження. Позивач вважає, що Постанова Печерського районного відділу ДВС м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.02.2017 року прийняття з грубим порушенням законодавства України.

Представник позивача в судове засідання не з`явивися, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явивися, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» - за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування)чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Адміністративна відповідальність за «Невиконання законних вимог державного виконавця» визначена ст.188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятидесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про накладення штрафу є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законодавством.

Згідно до ст. 544-21 КУпАП - від імені органів державної виконавчої службби розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право начальники органів державної виконавчої служби, яким безпосередньо підпорядковані державні виконавці.

Як зазначає Позивач в своєму позові, в постанові про стягнення з фізичної особи штрафу помилково вказані ЄДРПОУ та адреса юридичної особи, а також державний виконавець Гусєв О.О. не мав повноважень для накладення штрафу.

Також, на думку Позивача, відповідно до ст.ст. 254-255 КУпАП було порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, Постанова від 14.02.2017 року прийнята з грубим порушенням процесуальних та матеріальних норм виконавчого законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як зазначає ст. 27 КУпАП, штраф є грошовим стягненням, що накладається н громадян і посадових осіб та іншими законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 2-4 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняти вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про скасування Постанови Печерського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу від 14.02.2017 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72 КАС України, не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та рішень.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 27, 188-13, 254-255, 544-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 18, 41, 160, 181, 186, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про накладення шрафу від 14.02.2017 року ВП № 50252901, якою накладено на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, штраф у розмірі 3 400 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови суду

Суддя Підпалий В.В.