Справа № 816/258/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/258/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Каліновської О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідачів 1. Департаменту патрульної поліції 2. Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

16.02.2017 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (надалі - відповідач-1), Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції (надалі - відповідач-2) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з урахуванням уточнень позовних вимог від 16.06.2017), а саме просить :

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 16.01.2017 № 60;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 17.01.2017 № 13 о/с;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 зазначив щодо протиправності наказу відповідача-1 про звільнення його зі служби в поліції. Так, за твердженням позивача, оскаржуваний наказ прийнято до набрання законної сили постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що накази про його звільнення підписані не уповноваженими службовими особами.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів проти задоволення адміністративного позову заперечувала.

У письмових поясненнях відповідач-1 зазначив щодо правомірності прийняття оскаржуваних наказів, оскільки позивачем порушено під час перебування у щорічній оплачуваній відпустці норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтю 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Також відповідач-1 зазначає, що вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 підтверджується постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області № 532/2143/16-ц /а.с. 31-40/.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2015 ОСОБА_1 наказом ГУНП в Полтавській області від 23.12.2015 №47 о/с прийнятий на службу до Національної поліції /а.с. 11/.

Згідно з протоколом серії АП2 № 531768 від 20.11.2016 /а.с. 66/ ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 ПДД, відповідальність за що передбачена статтею 124 КУпАП, оскільки керував автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, не вибравши швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, допустив з'їзд у правий по ходу руху кювет, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої отримав тілесні ушкодження та завдав автомобілю технічних та механічних пошкоджень.

20.11.2016 складено протокол серії АП2 № 531769 від 20.11.2016 /а.с. 67/ про те, що громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив підпункт "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена статтею 130 КУпАП /а.с. 67/.

Також 20.11.2016 стосовно ОСОБА_1 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС 2 № 671968 /а.с. 68/ за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 16.01.2017 № 60 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" на інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції /а.с. 114/. ОСОБА_1 із вказаним наказом ознайомлений 16.01.2017 /а.с. 114 зворотній бік/.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 17.01.2017 № 13 о/с відповідно до пункту 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 8 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнено зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції у місті Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0010994), інспектора роти №1 батальйону, з 17.01.2017 /а.с. 121/.

Відповідно до акта, затвердженого 17.01.2017 начальником Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Мельничуком В.В., ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомлений, від отримання копії наказу та особистого підпису про ознайомлення відмовився /а.с. 119/.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими наказами, оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов таких висновків.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно зі статтею 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Указаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 7 вищевказаного Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до пунктів 6, 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 вищевказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Судом встановлено, що 21.11.2016 до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції надійшов рапорт старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції Ніколенка О.В., згідно з яким проінформовано: 20.11.2016 на третьому кілометрі дороги М-22 (Кобеляки - Білики) було виявлено автомобіль ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, який знаходився в кюветі з численними механічними пошкодженнями; водія транспортного засобу - ОСОБА_1 було госпіталізовано до травматологічного відділення Кобеляцької центральної районної лікарні; за фактом дорожньо-транспортної пригоди на ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення АП2 № 531768, АП2 № 531769 від 20.11.2016 /а.с. 65/.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Так, наказом Департаменту патрульної поліції від 21.11.2016 № 4272 призначено службове розслідування /а.с. 64/.

Також 14.12.2016 начальником Управління патрульної поліції в місті Полтаві Департаменту патрульної поліції Мельничуком В.В. надано начальникові ДПП НПУ підполковнику поліції Жукову Є.О. доповідну записку про продовження терміну службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни /а.с. 79/.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з підпунктом 6.3.6 пункту 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких позивач зазначив, що перебував в автомобілі ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 в якості пасажира, обставин ДТП не пам'ятає /а.с. 72/.

Водночас відповідно до пояснень громадянина ОСОБА_6 20.11.2016 на автомобільній дорозі Полтава - Кременчук у кюветі знаходився автомобіль, за кермом якого був водій, що представився ОСОБА_1; ОСОБА_1 знаходився в автомобілі сам; після первинного огляду ОСОБА_6 відвіз ОСОБА_1 до Кобеляцької ЦРЛ /а.с. 76/.

Крім того, 21.11.2016 такі ж пояснення щодо подій надані ОСОБА_7 /а.с. 77/.

Також опитаний у ході проведення службового розслідування громадянин ОСОБА_8, який пояснив, що 19.11.2016 близько 23 годин 00 хвилин разом з дівчиною та ОСОБА_1 поїхав на автомобілі ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 в с. Білики на дискотеку, де вони відпочивали та вживали спиртні напої. Також громадянин ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_1 вживає алкоголь за кермом /а.с. 75/.

Опитаний у ході проведення службового розслідування громадянин ОСОБА_9, лікар-травматолог Кобеляцької ЦРЛ, пояснив, що 20.11.2016 близько 02 годин 00 хвилин до лікарні був доставлений ОСОБА_1 з місця ДТП; потерпілому була надана первинна медична допомога, первинна хірургічна обробка ран, та призначено подальше лікування. На основі обстеження встановлено, зокрема алкогольне сп'яніння. Також у своєму поясненні лікар ОСОБА_9 зазначив, що травми ОСОБА_1 міг отримати в якості водія при ДТП /а.с. 74/.

Матеріали справи містять довідку Кобеляцької центральної районної лікарні від 21.11.2016 № 400, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Кобеляцької ЦРЛ з 20.11.2016 2:00 внаслідок ДТП; прибором "Drager" 6810 проведено дослідження на вміст парів алкоголю у видихуваному повітрі 20.11.2016 о 2:15 - 2,2 проміле /а.с. 70/.

Так, статтею 124 КУпАП (у редакції, чинній на момент складання протоколу) визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП (у редакції, чинній на момент складання постанови) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП (у редакції, чинній на момент складання протоколу) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кобеляцького районного суду від 23.12.2016 у справі № 532/2143/16-п, 3/532/568/2016, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 01.02.2017 /а.с. 9-10/, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП; накладено штраф у розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік /а.с. 156/.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що у судовому засіданні 19.12.2016 свідок ОСОБА_10 пояснив, що 20.11.2016 саме він керував транспортним засобом марки ЗАЗ SENS н/з НОМЕР_1 на прохання ОСОБА_1, який на той час знаходився на пасажирському місці вказаного автомобіля, однак, ніяких тілесних ушкоджень він не отримував, за медичною допомогою ні до кого не звертався. Суд критично віднісся до показань свідка ОСОБА_10, оскільки він своєчасно 20.11.2016 не заявив, що саме він керував транспортним засобом марки ЗАЗ SENS н/з НОМЕР_1, а також 20.11.2016 ОСОБА_1 не вказував на цю особу, як на водія, належного йому автомобіля /а.с. 8/.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2016 серія ПС 2 № 671968 /а.с. 68/ за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду справи наявні судове рішення та протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Так, 05.01.2017 т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Білошицьким О.Г. затверджено висновок службового розслідування, яким, зокрема, встановлено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що проявився у порушенні статті 124, частини першої статті 126, частини першої статті 130 КУпАП, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 4/1 від 05.01.2016, на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено звільнити зі служби в Національній поліції України /а.с. 82-29/.

З урахуванням зазначеного висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку стосовно інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в поліції /а.с. 114/.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення виконано шляхом видання наказу Департаментом патрульної поліції від 17.01.2017 № 13 о/с, яким позивача звільнено з органів Національної поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) /а.с. 121/.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності у відповідача-1 правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи без постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, з огляду на таке.

Як вищевказано, за приписами статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Зі змісту даної норми вбачається, що особа, яку в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної відповідальності, може нести і дисциплінарну відповідальність. Отже, одночасно до особи можуть бути застосовані два види відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до двох видів відповідальності: адміністративної та дисциплінарної.

Стаття 16 Дисциплінарного статуту визначає, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Таким чином, указана стаття визначає строк для накладення дисциплінарного стягнення - не пізніше одного місяця з моменту, зокрема закінчення службового розслідування.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що факт притягнення особи до адміністративної відповідальності не впливає на факт притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, оскільки ці два види відповідальності можуть застосовуватися одночасно.

У цій адміністративній справі позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту саме після закінчення службового розслідування, у зв'язку з чим відповідач-1 не був зобов'язаний очікувати набрання законної сили рішенням суду в справі про адміністративне правопорушення.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо підписання оскаржуваних наказів не уповноваженими службовими особами з огляду на наступне.

Так, матеріали справи містять наказ Національної поліції України від 30.12.2016 № 1011 о/с, відповідно до якого у період з 05.01.2017 до 22.01.2017 виконання обов'язків начальника Департаменту патрульної поліції тимчасово покладено на лейтенанта поліції Білошицького О.Г., заступника начальника Департаменту /а.с. 158/. Оскаржувані накази видані 16.01.2017 та 17.01.2017 та підписані т.в.о. начальника лейтенантом поліції Білошицьким О.Г.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач-1 при звільненні ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржувані накази є правомірними.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, відповідачами у повній мірі доведено, що вони діяли на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у місті Полтаві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 31.07.2017.

Суддя Т.С. Канигіна