Справа № 265/3993/17
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3993/17
Провадження №2-а/265/202/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання - Федорової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправним та зобов'язання призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі - УСЗН Лівобережного району) про визнання дій протиправним та зобов'язання призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що в результаті уникнення негативних наслідків збройного конфлікту була змушена разом зі своєю сім'єю залишити місце свого постійного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та переміститися до міста Маріуполя, що посвідчується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 13 жовтня 2016 року. 17 жовтня 2016 року вона звернулася до УСЗН Лівобережного району із заявою про продовження призначення їй щомісячної адресної допомоги на наступний 6-місячний строк. Згідно повідомлення відповідача від 09 грудня 2016 року, у призначенні відповідних виплат їй було відмовлено на підставі рішення УСЗН Лівобережного району від 25 жовтня 2016 року, у зв'язку з наявністю в неї у власності 1/4 частини житлового приміщення, яке розміщене у АДРЕСА_2. 16 травня 2017 року вона знову звернулася до відповідача з заявою про продовження призначення їй щорічної адресної допомоги на наступний 6-місячний строк. Проте згідно повідомлення відповідача від 24 травня 2017 року, відповідач їй знову відмовив у призначенні вказаних виплат на підставі свого рішення від 24 травня 2017 року з тих самих підстав. Посилаючись на Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», постановою КМУ від 01.10.2014р. № 509 «Про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб», вважає прийняті відповідачами рішення про відмову у призначенні їй адресної допомоги на наступний 6-місячний термін за поданими нею заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року протиправними та такими, що порушують її законні права як внутрішньо переміщеної особи.

Просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року; зобов'язати УСЗН Лівобережного району призначити їй щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору; у відповідності до ст. 267 КАС України, зобов'язати УСЗН Лівобережного району надати суду у місячний строк звіт про виконання рішення суду.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Поточила що з заявами до відповідача про призначення їй щомісячної адресної допомоги вона звернулася 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутність.

Представник відповідача УСЗН Лівобережного району Василів О.С., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та надала суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначила, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району. 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року від позивачки надійшло звернення з питання подовження виплат щомісячної допомоги на наступний період. В результаті проведеної головним соціальним інспектором управління перевірки, з'ясовано, що у володінні ОСОБА_1 є частка квартира АДРЕСА_2, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Місто Маріуполь, зокрема Лівобережний район Маріупольської міської ради жодного разу не входив до переліку населених пунктів затверджених розпорядженнями КМУ на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження або до переліку населених пунктів розташованих на лінії зіткнення. Тому наявність у власності житла на території підконтрольній Українській владі та в місці де органи державної влади виконують всі свої зобов'язання в повному обсязі є причиною відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району, що підтверджено довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 13 жовтня 2016 року та оспорюється відповідачем.(а.с.10)

17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до УСЗН Лівобережного району із заявами про подовження їй виплат щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішеннями УСЗН Лівобережного району від 25 жовтня 2016 року та 24 травня 2017 року позивачці було відмовлено у щомісячній адресній допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на її звернення від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року. Причиною відмови у призначенні вищевказаних виплат стали відомості про належність сім'ї на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2, що знаходиться не на окупованій території та не в зоні АТО. (а.с. 12-13,34-35)

Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності за № 1299 від 26.01.1995 року ОСОБА_1 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_2, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с.11)

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської ради.

Окрім того, як вбачається з інформації, наданої заступником начальника Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України 21 грудня 2016 року, територія Донецької області (включаючи місто Маріуполь) з 07 квітня 2014 року визначена районом проведення АТО. На даний час АТО триває, рішення про її припинення не прийнято. Відповідно до додатку розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року місто Маріуполь включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, оскільки на теперішній час м. Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, належне позивачці на праві власності житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, тобто в районі проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вказана позиція, на думку суду, також узгоджується з абз.2 п.6 Порядку №505, який було викладеного в новій редакції після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2017 р. №370, та який зараз передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Разом з тим, суд при вирішенні справи керується верховенством права, принципом законності, на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та зобов'язаний перевірити чи було відповідачем прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 КАС України).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у даному випадку має повноваження скористатися правом наданим йому частиною 3 статті 162 КАС України, а саме прийняти іншу постанову, яка буде гарантувати дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача як людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (у даному випадку це відповідач) та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити і викласти їх не у такій редакції як просить позивач - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року; зобов'язати УСЗН Лівобережного району призначити їй щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року, а визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 25 жовтня 2016 року та 24 травня 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року. Оскільки відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні вказаних виплат позивачці, без скасування яких, суд не зможе в повній мірі гарантувати дотримання і захист прав позивача, які визначені найвищими цінностями у діяльності держави.

Керуючись ст. ст. 8-11, 116, 159, 160, 162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправним та зобов'язання призначити щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 25 жовтня 2016 року та 24 травня 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за її заявами від 17 жовтня 2016 року та 16 травня 2017 року.

Стягнути з держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 гривень.

У відповідності до ст. 267 КАС України, зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради надати суду у місячний строк звіт про виконання рішення суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення постанови протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя І.М. Міхєєва