Справа № 808/1083/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 рокусправа № 808/1083/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Узун»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року

у справі № 808/1083/17

за позовом селянського (фермерського) господарства «Узун»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року селянське (фермерське) господарство «Узун» звернулося у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 27 березня 2017 року №121 про накладення штрафу у розмірі 3200,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, селянське (фермерське) господарство «Узун» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

У письмових запереченнях Головне управління Держпраці у Запорізькій області не погоджується з вимогами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У період з 03 березня 2017 року по 07 березня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, на підставі листа управління соціального захисту населення Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 17 лютого 2017 року вих.№07-01/260, листа Держпраці від 21 лютого 2017 року №1994/4.3/4.2-ДП-17, наказу від 27 лютого 2017 року №321 та направлення від 01 березня 2017 року №276, проведено позапланову перевірку селянського (фермерського) господарства «Узун» з питань додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 07 березня 2017 року №08-23-0013/0258 (а.с. 11-18, 33-36).

Перевіркою встановлено, що в порушення пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якою передбачено, що з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення та звільнення власник або уповноважений ним орган зобовязаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці працівника ОСОБА_1 не ознайомлено із записами в його трудовій книжці під розписку в особовій картці; в порушення пункту 4 статті 79 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників, складений графік щорічних відпусток працівників на 2017 рік не доведений до відома всіх працівників.

У звязку з виявленими порушеннями відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень від 07 березня 2017 року №08-23-0013-0258/0147, який позивачем не оскаржується.

14 березня 2017 року відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та направлено повідомлення про розгляд справи (а.с.43-45).

27 березня 2017 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області, на підставі акту перевірки від 07 березня 2017 року, прийнято рішення про складання постанови про накладення штрафу на селянське (фермерське) господарство «Узун» за порушення законодавства про працю, відповідальність за які передбачена абзацом 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с.46).

Вказане рішення за результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 27 березня 2017 року, як акт індивідуальної дії, позивачем не оскаржено.

За результатами розгляду Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області матеріалів позапланової перевірки, акту від 07 березня 2017 року №08-23-0013/0258, винесено постанову про накладення штрафу від 27 березня 2017 року №121, якою накладено на позивача штраф у розмірі 3200,00 грн., яка направлена позивачу рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.10, 48).

Підставою для накладення штрафу стало порушення позивачем пункту 2.5 глави 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, працівника ОСОБА_1 не ознайомлено із записами в його трудовій книжці під розписку в особовій картці; в порушення пункту 4 статті 79 Кодексу законів про працю України складений графік щорічних відпусток працівників на 2017 рік не доведений до відома всіх працівників.

На виконання припису, селянське (фермерське) господарство «Узун», листом від 13 березня 2017 року №6, повідомило Головне управління Держпраці у Запорізькій області, що акт перевірки додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 07 березня 2017 року №08-23-013/0258 розглянуто. Вжито заходи по усуненню недоліків вказаних в приписі від 07 березня 2017 року №08-23-0013-0258/0147, а саме наймані працівники ознайомлені із записами в їх трудових книжках (копія особової картки ОСОБА_1 прикладається) та графік щорічних відпусток працівників на 2017 рік доведений до відома працівників (наказ про затвердження графіка відпусток прикладається) (а.с.50).

Тобто, фактично позивач визнав наявність порушень, викладених в акті перевірки від 07 березня 2017 року №08-23-013/0258 і вжив достатніх, на його думку, заходів щодо їх усунення.

Обґрунтовуючи свою позицію стосовно відсутності з боку селянського (фермерського) господарства «Узун» правопорушень встановлених у постанові від 27 березня 2017 року №121, позивач посилався, зокрема, на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року у справі №322/308/17 (№3/322/84/17), якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.59).

Разом з тим, суд першої інстанції вірного дійшов висновку, що позиція Новомиколаївського районного суду Запорізької області, викладена у постанові від 22 березня 2017 року у справі №322/308/17 (№3/322/84/17), про відсутність на даний час затвердженої форми особової картки (типової відомчої форми №П-2) є необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На виконання пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, пунктом 2.5 глави 2 якої передбачено, що з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобовязаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної розєднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.

Згідно з підпунктом 4.3 пункту 4 наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» визнано таким, що втратив чинність, з 1 січня 2009 року наказ Міністерства статистики України від 27 жовтня 1995 року №277 «Про затвердження типових форм первинного обліку особового складу» в частині затвердження типової форми первинного обліку №П-2 «Особова картка».

Відповідно до пункту 1 наказу Державного комітету статистики України від 25 грудня 2009 №496 «Про внесення змін до наказу Держкомстату від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» внесено зміни до наказу Держкомстату від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», виключивши підпункт 1.2 пункту 1. У звязку з цим підпункти 1.3-1.7 вважаються відповідно підпунктами 1.2-1.6.

Судом установлено, що саме підпунктом 1.2 пункту 1 наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 передбачено ведення форми первинної облікової документації «Особова картка працівника» №П-2.

25 грудня 2009 року Державним комітетом статистики України спільно з Міністерством оборони України видано наказ №495/656 «Про затвердження типової форми первинного обліку №П-2 «Особова картка працівника», пунктом 1 якого затверджено та введено в дію з 1 січня 2010 року типову форму первинної облікової документації №П-2 «Особова картка працівника».

У типовій формі №П-2 «Особова картка працівника» в розділі IV «Призначення і переведення» передбачено підпис працівника про його призначення, що повторює відповідний запис з трудової книжки (а.с.40-41).

В матеріалах наявна копія наказу від 30 березня 2016 року №2 «Про прийняття на роботу за контрактом», згідно з яким ОСОБА_1 призначений на посаду тракториста-машиніста (а.с.8).

Таким чином, на ОСОБА_3 мала бути заведена «Особова картка працівника» №П-2 та заповнена особою, відповідальною на селянському (фермерському) господарстві «Узун» за ведення трудових книжок, кадрову роботу.

За таких обставин, твердження позивача про те, що законодавством не передбачено проставлення підпису в особовій картці і що достатньо ознайомлення працівника з наказом про прийняття його на роботу є помилковими.

Щодо порушення позивачем пункту 4 статті 79 Кодексу законів про працю України, а саме складений графік щорічних відпусток працівників на 2017 рік не доведений до відома всіх працівників слід зазначити наступне.

Пунктами 4, 5 статті 79 Кодексу законів про працю України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Аналогічні вимоги містять частини 10, 11 статті 10 Закону України «Про відпустки».

При цьому, пунктом 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984 року (чинні на теперішній час), передбачено, що графіки відпусток складаються на кожен робочий рік не пізніше 5 січня з обовязковим доведенням до відома всіх працівників.

Судом першої інстанції установлено та матеріалами справи підтверджено, що на селянському (фермерському) господарстві «Узун» затверджено «Графік відпусток найманих працівників на 2017 рік» 16 січня 2017 року (а.с. 42).

Разом з тим, працівників про затвердження «Графіку відпусток найманих працівників на 2017 рік» ознайомлено 04 березня 2017 року, що підтверджується наказом голови селянського (фермерського) господарства «Узун» №3 від 04 березня 2017 року (а.с.9).

Крім того, наказ від 04 березня 2017 року №3 винесений на другий день після початку позапланової перевірки яка здійснювалась Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області у період з 03 березня 2017 року по 07 березня 2017 року, що свідчить про факт усунення наслідків порушення селянським (фермерським) господарством «Узун» пункту 4 статті 79 Кодексу законів про працю України на момент початку проведення перевірки, а не про дотримання позивачем вимог чинного законодавства.

До того ж, сам позивач у листі від 13 березня 2017 року №6 визнає факт усунення недоліків, які по суті є порушеннями законодавства про працю.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача порушення пункту 4 статті 79 Кодексу законів про працю України.

Надаючи правову оцінку діям Головного управління Держпраці у Запорізькій області щодо винесення від 27 березня 2017 року №121 про накладення штрафу у розмірі 3200,00 грн., слід зазначити наступне.

У відповідності до частини 4 статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509.

У відповідності до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Таким чином, штраф накладений згідно з Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є фінансовою санкцією за порушення законодавства про працю у відповідності до частини 3 статті 265 Кодексу законів про працю України та не є адміністративно-господарською санкцією у розумінні Господарського кодексу України.

Враховуючи, що центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України , є Державна інспекція України з питань праці, а постанова про накладення штрафу від 27 березня 2017 року №121 винесена заступником начальника територіального органу Держпраці, то відповідач наділений законними повноваженнями на її винесення.

Стосовно розміру штрафної санкції, накладеної відповідно до постанови від 27 березня 2017 року №121, суд першої інстанції правильно зазначив, що підставами для розрахунку 3200,00 грн. штрафної санкції стало порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - пятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

При цьому слід зазначити, що усунення виявлених порушень при проведені перевірки не є підставою для скасування штрафних санкцій, які застосовані за сам факт скоєння порушення у сфері законодавства про працю.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Узун» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим