Справа № 823/431/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року справа № 823/431/17

17 год. 10 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому просить стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області кошти за час вимушеного прогулу в розмірі 42751 грн 94 коп. та 19432 грн 70 коп. заробітної плати за 5 місяців (листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень 2017 року).

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016, у справі № 823/5357/15, визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_1 (М-075786) - слідчого слідчого відділення Звенигородського РВ (з обслуговування Звенигородського району та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач зазначає, що оскільки наказ про його звільнення скасований, то він вважається таким, що продовжує перебувати на службі в УМВС України в Черкаській області і відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за період з 01.08.2016 по даний час.

З огляду на те, що наказ УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 скасований постановою Черкаського окружного адміністративного суду 01.08.2016, що набрало законної сили 13.10.2016, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу (за 11 місяців) в сумі 42751,94 грн; та стягнути заробітну плату за 5 місяців (листопад - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року) в сумі 19432,70 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 115, 236 КЗпП України.

В судовому засіданні 26 липня 2017 року позивач адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що ані постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі № 823/5357/15, ані ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016, не містять формулювання про поновлення позивача на службі УМВС України в Черкаській області.

З огляду на те, що наказ, на підставі якого позивача було звільнено зі служби в ОВС станом на день звернення позивача до суду скасовано, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів за час вимушеного прогулу, оскільки єдиною підставою для стягнення таких коштів є поновлення на службі.

26 липня 2017 року представник відповідача подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі.

26 липня 2017 року на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі №823/5357/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_1 (М-075786) - слідчого слідчого відділення Звенигородського РВ (з обслуговування Звенигородського району та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію"; відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на посаду слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції, у зв'язку з переходом на службу до поліції.

Судове рішення у справі № 823/5357/15 набрало законної сили 13 жовтня 2016 року.

Позивач вважає, що оскільки наказ про його звільнення скасований, то він вважається таким, що продовжує перебувати на службі в УМВС України в Черкаській області і відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за період з 01.08.2016 по даний час.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, втрата працівником заробітку з підстав незаконного звільнення підлягає відновленню одночасно з поновленням його на попередній посаді і виплатою середнього заробітку за час, протягом якого працівник не був допущений до роботи у зв'язку із таким звільненням. Разом з цим, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу охоплює період з моменту звільнення працівника, що відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, до вирішення органом, що розглядає трудовий спір, питання про поновлення працівника на роботі.

Крім того, статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, згідно ст. 236 КЗпП України підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Тобто, вказана норма права гарантує компенсацію роботодавцем втрати заробітку у зв'язку з несвоєчасним поновленням особи на роботі.

Судовими рішеннями у справі № 823/5357/15 скасовано наказ УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015р. № 312 о/с щодо звільнення ОСОБА_1, та відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання поновити ОСОБА_1 на службі.

Враховуючи відсутність судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу (згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України), та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника (згідно зі ст. 236 КЗпП України).

При цьому, суд зазначає, що згідно постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 у справі № 823/5357/15 судом відмовлено у поновленні позивача на попередній посаді з тих підстав, що наказом МВС України від 06.11.2015 №1388 "Про організаційно-штатні питання" визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в УМВС України в Черкаській області скасовуються всі штати, скорочуються всі посади. Враховуючи встановлені обставини справи щодо написання і подання ОСОБА_1 рапорту про прийняття на службу до поліції, з метою повного захисту прав позивача, під час розгляду адміністративної справи № 823/5354/15 суд вирішив зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк