Справа № 803/511/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 рокуСправа № 803/511/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

суддів Денисюка Р. С., Лозовського О. А.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України (далі - Комісія АДПС, відповідач) про визнання незаконним рішення від 03.11.2016 № 20/22 щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій та зобов'язання відповідача переглянути питання щодо надання статусу учасника бойових дій, визнати позивача учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у встановленні статусу учасника бойових дій, оскільки пункт 2-1 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413, яким встановлено, що статус учасника бойових дій надається особам в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, почав діяти лише з 16.09.2016 року, відтак не має зворотної дії в часі.

У клопотанні представник позивача просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Представник відповідача у письмових запереченнях позовних вимог не визнав посилаючись на те, що позивач не має права на отримання статусу учасника бойових дій, у зв'язку з тим, що останній не виконував завдань щодо захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не був безпосередньо залучений до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а працював водієм та відряджався виключно з метою перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури. Крім того, зазначив, що з врахуванням вимог чинного законодавства та наданих документів, 12.06.2017 Комісією АДПС прийнято рішення № 7/21 про встановлення позивачу статусу учасника війни. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У клопотанні від 03.08.2017 року представник відповідача просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Згідно частини першої статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог статті 41 КАС України справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання технічним засобом.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року як працівник Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України направлявся на ділянку Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у н.п. Новогродівка та Курахівка Донецької області.

Так, як слідує із витягів з наказів начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.02.2015 року № 31-ВВ, від 25.02.2015 року № 46-ВВ «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів 1 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу вважати таким, що вибув у службове відрядження до м. Новогродівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) та н.п. Курахівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) для підтримання порядку та перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури з 06.02.2015 року та з 25.02.2015 року відповідно.

Згідно витягу з наказу керівника сектору «Б» (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 06.03.2015 року № 68 вважати таким, що прибув до складу сил та засобів сектора «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань з 27.02.2015 року ОСОБА_1, водія автотранспортних засобів 1 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а з 05.03.2015 року вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів сектора «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Крім того, перебування позивача у відрядженні, безпосередньо у м. Новогродівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) та н.п. Курахівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) у період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року підтверджується посвідченнями про відрядження від 05.02.2015 року, від 24.02.2015 року, витягами з наказів начальника Луцького прикордонного загону про прибуття зі службових відряджень позивача від 18.02.2015 № 41-ВВ та від 05.03.2015 № 34-ВВ, поясненнями начальника відділення речового забезпечення майора ОСОБА_3, начальника ЖВВ ВЗ Луцького прикордонного загону капітана ОСОБА_4, а також інформаційною карткою особи, яка брала участь у антитерористичній операції.

Довідкою т.в.о.начальника Луцького прикордонного загону від 25.01.2017 № 30/39 засвідчено, що працівник ОСОБА_1 дійсно в період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області та зазначено, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Судом встановлено, що 31.08.2015 року Луцьким прикордонним загоном Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України були надіслані для розгляду Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України матеріали для визнання учасником бойових дій ОСОБА_1

Як вбачається з рішення Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України від 03.11.2016 року № 20/22 ОСОБА_1 відмовлено у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, підставою для його прийняття є постанова Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (зі змінами). Будь-яких інших підстав для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, в оскаржуваному рішенні, Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій не зазначено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (далі - Порядок № 413, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції; працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення); для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

За приписами пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов'язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Пунктом 8 Порядку № 413 передбачено, що у разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 № 460, затверджено Положення про комісію Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України (далі - Положення № 460).

Згідно з пунктами 1, 2 цього Положення комісія призначена для вивчення та розгляду поданих документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особовому складу Державної прикордонної служби України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції (далі - документи).

Комісія має право вивчати подані керівниками органів Держприкордонслужби документи та довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України відповідно до Порядку № 413.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є відповідні документальні підтвердження вказаного, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення та довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

В матеріалах справи наявні документальні підтвердження того, що позивач в період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року відряджався до зони проведення АТО на території Донецької області та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується, зокрема, витягом з наказу керівника сектору «Б» (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 06.03.2015 року № 68 та довідкою т.в.о.начальника Луцького прикордонного загону від 25.01.2017 № 30/39.

Водночас в оскаржуваному рішенні як підстава для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 року (зі змінами).

На час винесення оскаржуваного рішення, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року № 602 було внесено зміни до Порядку № 413, а саме, доповнено пункт 2-1, відповідно до якого статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Вказана постанова набрала чинності 16.09.2016, а тому відповідно до положення частини першої статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі, про що прямо зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України.

Тобто, на час виникнення у позивача права на отримання статуту учасника бойових дій, законодавство України не містило будь-яких обмежень щодо тривалості строку перебування безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, осіб, які брали безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пункт 2-1 Порядку № 413 не поширюється на позивача, оскільки не був чинним на момент участі позивача в забезпеченні проведення антитерористичної операції в період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року.

Будь-яких інших мотивованих підстав для відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій в оскаржуваному рішенні не зазначено.

При цьому, твердження представника відповідача про те, що позивач як працівник Держприкордонслужби направлявся у відрядження в зону АТО лише з метою перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури та документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та був залучений до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, відсутні, суд не бере до уваги, з огляду на таке.

В матеріалах справи наявна довідка т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону від 25.01.2017 № 30/39, якою засвідчено, що працівник ОСОБА_1 в період з 08.02.2015 року по 13.02.2015 року та з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області, та в якій чітко зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

При цьому, у витягах з наказів від 06.02.2015 року № 31-ВВ, від 25.02.2015 року № 46-ВВ «По особовому складу» зазначено, що метою відрядження позивача є підтримання порядку та перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури.

Витягом з наказу керівника сектору «Б» (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 06.03.2015 року № 68 підтверджено факт перебування позивача у складі сил та засобів сектора «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань з 27.02.2015 року по 05.03.2015 року.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що позивач брав безпосередню участь в проведені антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області.

Також суд вважає безпідставним твердження представника відповідача про те, що позивач як працівник Держприкордонслужби мав право на отримання статусу учасника війни, водночас правові підстави для надання йому статусу учасника бойових дій відсутні, враховуючи наступне.

Так, Законом України від 07.04.2015 року № 291-VIII, який набрав чинності 19.06.2015 року, статтю 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено пунктом 13, згідно із яким учасниками війни вважаються: працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством.

Водночас пунктом 2 Порядку № 413 (в редакції, чинній на момент перебування позивача в зоні АТО, та який повинен застосовуватись до спірних правовідносин) було передбачено, що статус учасника бойових дій надається як військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам, зокрема, Держприкордонслужби, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Тобто, вказаною нормою, чітко було визначено, що статус учасника бойових дій надається як військовослужбовцям та працівникам Держприкордонслужби, так і працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності винесеного рішення від 03.11.2016 №20/22 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, а тому, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, оскаржуване рішення слід визнати протиправним і скасувати та зобов'язати Комісію Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України повторно розглянути документи стосовно надання позивачу статусу учасника бойових дій та прийняти за результатами їх розгляду рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка, то вона до задоволення не підлягає, оскільки надання статусу учасника бойових дій та видача посвідчень є виключною компетенцією Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України, а тому підміна судом повноважень даного суб'єкта владних повноважень є формою втручання в його дискреційні повноваження.

Керуючись статтями 41, 160 ч. 3, 162, 163Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України від 03 листопада 2016 року №20/22, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати Комісію Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України повторно розглянути документи стосовно надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти за результатами їх розгляду рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої виготовлено 08 серпня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Судді Р. С. Денисюк

О. А. Лозовський