Справа № 815/3977/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3977/17
УХВАЛА

03 серпня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним використання методів дискримінації, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною дію (бездіяльність) відповідача, який використовував у відношенні до неї недозволені методи дискримінації, в порушення ст.ст. 22-24 Конституції України з метою морально зломити і позбавити можливості захищатися.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме: справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; справи, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; справи про накладення адміністративних стягнень; справи щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів.

Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001 правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України. Цим рішенням Конституційного Суду України кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України.

В рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначає, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, розслідуючи ДТП, використовував незаконні, заборонені методи, порушуючи права і свободи людини, обмежуючи права позивача, а саме: примусив позивача підписати якісь документи, не ознайомивши з ними і не вручив копію підписаних документів; незаконно утримував автомобіль позивача на спеціальній стоянці більше трьох днів без постанови слідчого судді; відмовився надати дозвіл герметизувати автомобіль, евакуйований на спеціальну стоянку з розбитим лобовим склом; відмовився скласти опис речей і грошових коштів (1000 доларів США і 250 євро), які залишились в евакуйованому автомобілі; відмовився опечатати автомобіль, евакуйований на спеціальну стоянку №1 з метою запобігання незаконного проникнення в неї сторонніх осіб; відповідач вручив шість повісток про виклик на допит в статусі підозрюваної, статусу якої, як вказує позивач, по теперішній час вона не має; вручив повістку з викликом на проведення слідчих дій о 22.00 годині ночі; вимагав підписати «чистий бланк документу». Як вказує позивач, усіма цими діями, відповідач обмежив її права та законні інтереси.

Тобто, в адміністративному позові ОСОБА_1 фактично оскаржує дії відповідача при розслідуванні ДТП.

Статтею 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності під час досудового розслідування встановлений главою 26 КПК України.

Згідно із п.1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Разом з цим, ч. 2 ст. 303 КПК України регламентує можливість оскарження і інших рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які не передбачені частиною першою цієї статті, проте їх розгляд може здійснюватись під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб в рамках КПК України не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним використання методів дискримінації, виходячи з правової природи цих вимог, не підлягають оскарженню у порядку, визначеному КАС України, суд дійшов висновку, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним використання методів дискримінації.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст. 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним використання методів дискримінації - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку кримінального судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів