Справа № 2-а-22/13
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

7 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Гриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Кривенди О.В., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року та ухвали цього суду від 26 листопада 2015 року у справі за її позовом до Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

ОСОБА_5 подала заяву до Верховного Суду України про перегляд та скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року, якою цей суд змінив постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 22 березня 2013 року та ухвалив нову про часткове задоволення позову.

ОСОБА_5 просить також переглянути ухвалу цього самого суду від 26 листопада 2015 року про скасування постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, установлених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. За змістом цієї статті річний строк для подання заяви про перегляд судових рішень є обмежувальним і не підлягає поновленню.

Заява про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2015 року підписана 21 червня 2017 року, а наступного дня була подана (здана на пошту), тобто після спливу більш ніж одного року, встановленого частиною першою статті 238 КАС.

Оскільки за змістом статті 238 КАС річний строк для подання заяви про перегляд судових рішень є обмежувальним і не підлягає поновленню, тому заявлені вимоги щодо незаконності цього рішення не можуть бути предметом перегляду Верховного Суду України.

Водночас слід зазначити, що це судове рішення не може переглядатися ще й тому, що не є остаточним судовим рішенням із правовим висновком, висловленим по суті розгляду касаційної скарги, а процесуальним рішенням, яким з огляду на неповноту фактичних обставин справи скасував рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи до апеляційного суду на новий розгляд.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У заяві порушується також питання про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року з підстави неоднакового застосування положень пункту 3 Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» у побідних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції скасував постанову суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, скасував постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, зарахування до грошового забезпечення, складання довідки, перерахунок та виплату пенсії з врахуванням надбавки за особливі умови служби у розмірі 50%, доплати від передбачуваної суми пенсії у розмірі 25% пенсії, у розмірі 33,3% та надбавки за таємність у розмірі 15% посадового окладу та ухвалив нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права заявник послалася на постанову Верховного Суду України від 1 листопада 2006 року (справа № 490во06).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 236 КАС сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право на звернення про перегляд судових рішень в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Надана на порівняння постанова Верховного Суду України ухвалювалася за винятковими обставинами, але не в касаційному порядку. За видом це рішення не є рішенням суду касаційної інстанції, а тому в розумінні пункту 1 частини першої статті 236, пункту 1 частини першої статті 237 КАС не може утворювати предмет перегляду.

Треба також зазначити, що згадана постанова Верховного Суду України не є судовим актом, висновки якого в значенні пункту 5 частини першої статті 237 КАС можуть бути підставою для перегляду оспореного рішення через невідповідність їм (висновкам) оспореного судового рішення суду касаційної інстанції, оскільки підставами для такого перегляду можуть бути лише висновки постанови Верховного Суду України, сформульовані щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права. Як зазначено вище, порівнювана постанова ухвалювалася за інших приводу, підстави та порядку розгляду.

Отож, вимоги заяви не містять обґрунтованих підстав для прийняття рішення про відкриття провадження у справі і допуску її до перегляду.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.В. Кривенда