Справа № 802/1179/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 липня 2017 р. Справа № 802/1179/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідачів: Кошелюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Вінницької обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (ОСОБА_2 позивач) з адміністративним позовом до Вінницької обласної державної адміністрації (Вінницька облдержадміністрація, відповідач ) про:

- визнання протиправними дій у відмові видачі дублікату посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (щільність забруднення ґрунту цезієм 137 від 1 до 5 кі (кв.м.0) категорія 4;

- зобов'язання видати замість посвідчення серія НОМЕР_1, виданого Вінницькою обласною державною адміністрацією 17.06.1989 року, дублікат посвідчення громадян, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (щільність забруднення грунту цезієм 137 від 1 до 5 кі (кв.м.0) категорія 4, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На обґрунтування позову зазначено, що позивач є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, та проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, яка відноситься до 4 категорії, у зв'язку із чим йому видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (щільність забруднення ґрунту цезієм 137 від 1 до 5 кі (кв.м.0) категорія 4. Однак, дане посвідчення було пошкоджено, внаслідок потрапляння у воду, зокрема, відклеїлась фотокартка і печатки майже не видно. З метою отримання дублікату посвідчення позивач звернувся із відповідною заявою за наслідком розгляду якої йому відмовлено у такій видачі. З такою відмовою, позивач не погоджується і вказує, що ним надано всі необхідні документи, які підтверджують, що він є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Протокольною ухвалою від 31.07.17 р. проведено заміну неналежного відповідача Вінницьку обласну державну адміністрацію на належного - Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій у відмові у видачі дублікату посвідчення.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів, позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях. Зокрема, зазначила, що у разі втрати або псування посвідчення, необхідно надати певний перелік документів, серед яких, довідка встановленого зразка, яка подана позивачем не була, а відтак відсутні підстави для видачі дублікату. Окрім того, вказала, що видача посвідчень, в т.р. й дублікатів, громадянам, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю здійснюється на підставі подання місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, однак таке не надходило до Вінницької обласної державної адміністрації.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

10 квітня 2017 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою щодо видачі дублікату посвідчення. За наслідком розгляду даної заяви, управління повідомило листом від 18.04.2017 р. №1092/01, що наданий ОСОБА_2 пакет документів із заявою направлено до Департаменту соціальної політики та молодіжної політики Вінницької для прийняття рішення щодо видачі дублікату посвідчення.

За наслідком розгляду поданої позивачем заяви Департаментом надано відповідь від 15.05.2017 р. за вих. №. 06-2435, якою повідомлено, що документи повертаються на доопрацювання, оскільки відповідно до пункту 10 Порядку №51 посвідчення громадянина, потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, видається на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7 (№5) до Порядку), а така ОСОБА_2 не надана.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом про її оскарження та зобов'язання видати дублікат посвідчення.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо відмови, суд керується та виходить з наступного.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, регламентується Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51(далі -Порядок №51) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, в розумінні пункту 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку №51, видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Згідно пункту 11 Порядку №51, у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: "Дублікат. Видано замість посвідчення серії . N .".

Отже, із аналізу наведених норм видно, що для видачі дублікату посвідчення необхідно надати заяву та копії документів, у тому рахунку й довідки встановленого зразка (додаток N 7 до Порядку № 51).

Як встановлено судом, відповідна довідка ОСОБА_2 ні до управління соціального захисту ні до Департаменту не надавалась. Окрім того, згідно листа від 14.02.2017 р. №2 архівного сектора Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області документи про видачу чорнобильських посвідчень, на підставі яких було видано посвідчення ОСОБА_2 до архівного сектору не надходили.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити й про наступне.

Перший Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що регулював правила видачі посвідчень особам, віднесеним відповідно до статті 14 Закону УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до категорій 1, 2, 3, 4, був затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. за № 44 та втратив чинність 25.08.1992 р. у зв'язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за №501 від 25.08.1992 р.

Отже, саме з червня 1991 року видавались перші посвідчення громадянам , які постійно проживали на території зони посиленого радіологічного контролю.

Однак, як видно з наданого посвідчення серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2, копія якого міститься в матеріалах адміністративної справи, воно видано 17.06.1989 року, тобто до моменту прийняття Постанови №44.

На цю обставину звертає увагу суду представник відповідачів вказуючи, що при розгляді поданої позивачем заяви виникли сумніви щодо самого посвідчення, відтак, Департамент враховуючи таку обставину, а також відсутність довідки, повернув для опрацювання подані позивачем документи.

Суд не може не погодитись з цими доводами сторони відповідача, а тому з їх урахуванням, а також зважаючи на вимоги пункту 10 Порядку № 51, згідно яких особа, що має намір отримати дублікат посвідчення має надати ряд документів, в т.р. довідку згідно додатку № 7, що не зроблено позивачем, вважає, що оскаржувана відповідь Департаменту є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам діючого законодавства. Відтак вважати її протиправною відсутні підстави.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині зобов'язання видати дублікат посвідчення, суд виходить з того, що така (вимога) є похідною від попередньої, яка задоволенню не підлягають.

Більш того, як вже зазначалось вище, відповідний орган, який видав посвідчення, або орган, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 Порядку №51 може видати дублікат посвідчення.

При цьому, саме до повноважень обласної державної адміністрації відноситься видача дублікатів посвідчень. Отже, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок та підстави отримання посвідчення/дублікату посвідчення, а також неподання позивачем всіх необхідних документів, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання встановленої процедури зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення та фактично підміняти державний орган. Відтак, позовні вимоги в досліджуваній частині також не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна