Справа № 183/405/17
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/405/17
Провадження № 2-а/183/74/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є учасником бойових дій, і на підставі ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на одержання щорічної допомоги до 05 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак у 2016 році відповідач здійснив йому таку виплату у розмірі 920,00 грн., що є меншою ніж встановлений законом розмір такої допомоги. У зв'язку з чим просив суд визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо здійснення нарахування йому щорічної разовою допомоги до 5 травня відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік не в повному обсязі - протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату йому таку допомогу, виходячи із розрахунку п'яти розмірів мінімальних пенсій за віком з урахуванням здійснених виплат.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти адміністративного позову, в яких посилався на те, що ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій передбачено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України". Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141 "Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" встановлено порядок виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році та її розмір, що становить 920,00 грн. Нарахування та виплата такої допомоги позивачу здійснена Дніпропетровським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, а тому вирішення цього питання не віднесено до компетенції Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. У зв'язку з чим, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с. 10).

Представник відповідача - Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти адміністративного позову, в яких посилався на те, що він є неналежним відповідачем, оскільки вирішення питання щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня здійснює в даному випадку Управління соціального захисту населення Новомосковської РДА, крім того позивачем пропущено строк звернення до суду із вищезазначеним позовом, та він не клопотав про його поновлення. Окрім того, згідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій передбачено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України", а тому, посилаючись на ЗУ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", постанову КМУ № 141 від 02 березня 2016 року та рішення Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, вважав, що виплачена позивачеві щорічна разова грошова допомога до 05 травня у 2016 році в розмірі 920,00 грн. відповідає чинному законодавству України, а тому підстав для задоволення позову не має, та просить закрити провадження у справі, розгляд якої провести за його відсутності (а.с. 33-34).

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову належить відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 30 січня 2015 року та довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 146 від 23 травня 2016 року (а.с. 5, 6).

У травні 2016 року позивачу було нараховано та виплачено разову щорічну грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій у розмірі 920,00 грн., згідно постанови КМУ № 141 від 02 березня 2016 року, зазначені обставини визнані сторонами та не заперечувались.

Спірні відносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", передбачено, що виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Згідно з п. 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2015 року) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання), зокрема, учасникам бойових дій - у розмірі 920 гривень.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 також є чинними.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, учасникам бойових дій визначено Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави, є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону, пов'язані з його функціями, в тому числі, щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат і допомог узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа "Великода В. Н. проти України"), яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 05 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., яка була йому нарахована та виплачена відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", при цьому відповідачі діяли кожен в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, тому підстави для нарахування та виплати позивачу вказаної допомоги у зазначеному ним розмірі відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити.

Підстав для закриття провадження у справі, про що просить відповідач - Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, суд не вбачає.

Крім того, з урахуванням ст. 88 КАС України, судовий збір підлягає компенсуванню за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 158, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з за днем її проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення її копії.

Суддя Г.Є. Майна