Справа № 802/2273/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 липня 2017 р. Справа № 802/2273/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Коляденка О.Л.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Філатова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Китасюка Олега Івановича

про: визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Китасюка Олега Івановича про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації О.І. Китасюка № 122-рк від 09 грудня 2016 року та відповідно до ст. 147, 147-1, 149 Кодексу законів про працю України, п. 1 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 та ч. 5 ст. 66, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення ним дисциплінарного проступку - порушення Присяги державного службовця за вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, скоєння проступку - не виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та законів України про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення правил етичної поведінки державного службовця, що суперечить інтересам державної служби покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади і призводить до приниження авторитету органу державної влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. На думку, позивача розпорядження про його звільнення є незаконним, оскільки посилання у розпорядженні на законодавчі акти, України не визначають порядок та умови проходження державної служби, а саме Закон України "Про військовий обов`язок і про військову службу", Закон України "Про мобілізаційний підготовку та мобілізацію" за які може бути накладено хоча б одне дисциплінарне стягнення визначене ст. 64 Закону України "Про державну службу".

У судовому засіданні позивачем було подано клопотання про збільшення позовних, зокрема, позивач просив зобов`язати суб`єкта владних повноважень в особі голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 відшкодувати завдану моральну шкоду в зв`язку з незаконним звільненням в розмірі 300000 грн.

З урахуванням статей 49, 51 та 137 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що 8 грудня 2016 року голові Могилів-Подільської районної державної адміністрації надійшло повідомлення з Могилів-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату Вінницької області про грубе порушення ОСОБА_1 ст. 1, ст. 37, ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 17 Закону України "Про оборону", ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" тобто порушення ним Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби. На підставі цього відносно ОСОБА_1 було здійснено дисциплінарне провадження, яке було проведене відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням пропозиції дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ, затвердженої в установленому законом порядку, до складу якої входять всі члени профсоюзного комітету Могилів-Подільської районної державної адміністрації, приймаючи до уваги, що до ОСОБА_1 двічі на протязі 2016 року застосовувались заходи дисциплінарного впливу, головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації було видане розпорядження № 122-рк "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до розпорядження голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Китасюка Олега Івановича № 7 від 12 січня 2015 року "Про внесення змін до штатного розпису районної державної адміністрації" ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації.

08 грудня 2016 року на ім`я голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації ОСОБА_2 надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому зазначено, що в ході перевірки організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників у Могилів-Подільській РДА виявлено, що головний спеціаліст-юрисконсульт апарату Могилів-Подільської районної державної адміністрації не перебуває на військовому обліку у Могилів-Подільському міському військовому комісаріаті Вінницької області, тобто по місцю проживання. З метою оформлення військово-облікових документів по місцю проживання та по місцю роботи було вручено повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак ОСОБА_1 не з`явився. Так, під час розгляду і вивчення причин та обставин за якими було скоєно адміністративне правопорушення особі, відносно якої розглядається справа, було запропоновано надати військовий квиток з метою встановлення чи спростування порушення правил військового обліку, а саме перебування на військовому обліку по місцю проживання (реєстрації). Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився надати військовий квиток та повідомив, що його військовий квиток зданий для перевірки в установу по місцю його майбутньої роботи, а по питанню перебування на військовому обліку звертатися у Дарницький військовий комісаріат м. Київ. Відтак, встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимогам ст.1, ст. 37, ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 17 Закону України "Про оборону", ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційний підготовку", а саме порушення правил військового обліку, неявка на виклик до військового комісаріату, неподання в обліковий орган відомостей про зміну військово-облікових даних (а.с. 24).

08 грудня 2016 року на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Могилів-Подільської райдержадміністрації розглядали справу державного службовця - головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації ОСОБА_1 щодо порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.

Так, відповідно до витягу з протоколу № 5 вирішили, на підставі розглянутих документів керуючись ст. 64, ч. 1 та п. 1, 4 ч. 2 ст. 65, 66, 68, 69 Закону України "Про державну службу" рекомендувати голові Могилів-Подільської районної державної адміністрації притягнути державного службовця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення ним дисциплінарного проступку - порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби) не виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни (військовий обов`язок) та законів України про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення правил етичної поведінки державного службовця, що суперечить інтересам державної служби покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади і призводить до приниження авторитету органу державної влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків та застосувати до нього дисциплінарне стягнення - звільнення з посади державної служби (а.с. 25).

09 грудня 2016 року головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації Китасюком О.І. винесено розпорядження № 122-рк про звільнення ОСОБА_1 головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації з займаної посади державної служби за порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Суспільні відносини, пов`язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктом 10 ч.2 ст.3 Закону України "Про державну службу" визначено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з положеннями пунктів 1-3 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну службу", державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

За змістом ч.1 ст.8 Закону України "Про державну службу", державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Згідно з п.1 ч.1 ст.61 Закону України "Про державну службу", службова дисципліна забезпечується шляхом дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 62 Закону України "Про державну службу", державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.

Положеннями ст. 64 Закону України "Про державну службу" врегульовано, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 65 Закону України "Про державну службу", підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що дисциплінарними проступками є, зокрема: порушення Присяги державного службовця; дії, що шкодять авторитету державної служби.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 19 квітня 2013 року був призначений на посаду начальника відділу з питань кадрової та правової роботи Могилів-Подільської районної державної адміністрації та прийняв Присягу державного службовця, текст якої був визначений ст. 17 Закону України "Про державну службу" в редакції 1993 року, а саме: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет. охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки".

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов`язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Так, відповідно до ст. 66 Закону України "Про державну службу" до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.73 Закону України "Про державну службу" з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно зі ст.75 Закону України "Про державну службу" перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

У судовому засіданні судом оглянуто дисциплінарну справу, з якої випливає, що вона відповідає вимогам зазначеного Закону.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні та випливає із матеріалів справи відносно ОСОБА_1 було винесено розпорядження голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Китасюка Олега Івановича № 96-рк від 04 жовтня 2016 року "Про попередження про неповну службову відповідність"; розпорядження голови Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області № 121-рк від 05 грудня 2016 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани ОСОБА_1 ".

З службової характеристики, яка складена головою Могилів-Подільської РДА ОСОБА_2 на ОСОБА_1 випливає, що за своїми діловими та моральними якостями часто проявляв необ`єктивне та неупереджене відношення до колег. Організаторські здібності присутні, але інколи не може організувати ефективне виконання поставлених завдань. При виконанні своїх обов`язків іноді не вистачає професійних знань. У роботі над вдосконаленням професійних якостей проявляє поверхневий підхід. Має схильність до конфліктів з іншими людьми.

Відповідно до службової записки, яка складена першим заступником голови райдержадміністрації ОСОБА_3 , останнім зазначено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративні правопорушення порушував загальноприйняті норми і правила поведінки державного службовця, зневажливо ставився до працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також до останнього, проявляв нестриманість у висловлюваннях, що в свою чергу ганьбить репутацію державного службовця та дискредитує орган державної влади. Зазначені дії ОСОБА_1 є грубим порушенням загальноприйнятих норм і правил поведінки, основних обов`язків державного службовця, ганьбить честь і гідність державного службовця, що несумісна з високим званням державного службовця, підриває довіру до нього як до носія влади і призводить до приниження авторитету органу державної влади.

Таким чином, відповідач характеризує дії ОСОБА_1 як порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, не виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни (військовий обов`язок) та законів України про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення правил етичної поведінки державного службовця, що суперечить інтересам державної служби покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади і призводить до приниження авторитету органу державної влади.

Окрім того, у судовому засіданні позивач зазначив, що склад комісії є незаконним і, що дисциплінарні стягнення накладаються за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Так, суд звертає увагу позивача на те, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним рішення та скасування п. 2 розпорядження, виданого головою Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 24.06.2016 року № 183 "Про створення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Могилів-Подільській районній державній адміністрації" та склад дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у районній державній адміністрації згідно додатку до оскаржуваного розпорядження з підстав незаконності складу такої комісії. Постанова набула законної сили.

Щодо дисциплінарних стягнень, які накладаються за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії, суд зазначає, що норми Закону України "Про державну службу" не визначають форми подання та його змісту, а тому витяг із протоколу засідання дисциплінарної комісії № 5 від 08 грудня 2016 року та його передача на розгляд голові райдержадміністрації і є способом реалізації такого подання.

Окрім того, позивач не зміг пояснити суду, яким саме Законом України визначена форма подання.

Щодо позовної вимоги стягнути з суб`єкта владних повноважень в особі голови Могилів-Подільської РДА Китасюка О.І. моральну шкоду в розмірі 300000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення та звільненні позивача, відповідачем не порушено Законів України, відтак, моральна шкода стягненню не підлягає.

Щодо компенсації витрат, що позивач пов`язує з його прибуттям в судове засідання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Частина друга статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Крім того, положення частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, присудження на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судових витрат здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень та виключно у випадку ухвалення судового рішення на її користь.

В даному ж випадку судове рішення ухвалено не на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, що виключає можливість присудження на його користь понесених ним судових витрат, а саме витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розпорядження № 122-рк від 09 грудня 2016 року про звільнення позивача з державної служби є мотивованим, оскільки, підставою припинення державної служби в даному випадку є порушення державним службовцем Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, не виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни (військовий обов`язок) та законів України про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення правил етичної поведінки державного службовця, що суперечить інтересам державної служби покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади і призводить до приниження авторитету органу державної влади.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд у відповідності до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Тому, в зв`язку із не підтвердженням обставин, що викладені у адміністративному позові, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна