Справа № 803/847/17
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Справа № 803/847/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 29 травня 2017 року №5 в частині застосування грошового зобов'язання 5 867грн.54коп., та від 24 травня 2017 року №5 повністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нарахування контролюючим органом згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень орендна плати за земельну ділянку, що перебуває в комунальній власності, згідно договору оренди землі від 14.11.2012 року за 2016-2017 роки є необґрунтованим та безпідставним, оскільки вищевказаний договір станом на 01.01.2016 року припинив свою дію і будь-яких додаткових угод сторонами не укладалось, натомість на виконання рішення Володимир-Волинської міської ради від 09.09.2015 року №46/11 орендарям було поновлено договір оренди вищевказаної земельної ділянки шляхом укладення нового договору оренди та зобов'язано провести його державну реєстрацію, однак така реєстрація проведена не була, відповідно в 2016 та 2017 роках спірна земельна ділянка не перебувала і не перебуває в користуванні (оренді) орендарів по договору від 14.11.2012 року, в тому числі позивачки.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові, який просить задовольнити повністю, додатково зазначивши, що згідно з приписами Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації, однак таке право у позивачки в зв'язку з поновленням строку оренди землі внаслідок укладення нового договору, не поновилось, бо відсутня державна реєстрація цього права.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових запереченнях від 18.07.2017 року проти задоволення адміністративного позову заперечила повністю, мотивуючи тим, що рішенням Володимир-Волинської міської ради від 09.09.2015 року №46/11 поновлено термін дії договору оренди від 14.11.2012 року на п'ять років, тобто строк дії даного договору продовжено до 16.11.2019 року і відповідно позивач є користувачем земельної ділянки, а отже й платником орендної плати.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 14.11.2012 року між Володимир-Волинською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 (Орендарі) укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендарі прийняли в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 5140 м2, в тому числі: 4406 м2 - капітальна одноповерхова споруда, 705 м2 - під проїздами, проходами, площадками, 29 м2 - під спорудами; на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, приміщення, які належать орендарям на праві власності.

Згідно з п.10 даного Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації.

Відповідно до абзацу першого п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради листом №505/1.27/2-17 від 13.03.2017 року (а.с.22-23) повідомив Володимир-Волинську ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про несплату орендарями орендної плати за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з 16.11.2014 року. Даний лист також містить дані, що рішенням сесії Володимир-Волинської міської ради від 09.09.2015 року №46/11 поновлено термін дії договору оренди даної земельної ділянки на п'ять років, в п'ятиденний термін після прийняття такого рішення проект договору оренди землі разом з витягом з рішення були передані в ЦНАП для подальшого підписання та державної реєстрації згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України і 25.11.2015 року, відповідно до опису видачі документів №П 5252, проект договору в трьох примірниках був виданий землекористувачам, однак право оренди земельної ділянки в подальшому не зареєстровано.

Головним управлінням ДФС у Волинській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення: від 29.05.2017 року №5, яким визначено ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» за 2014 рік в розмірі 315грн.10коп. та за 2016 рік в розмірі 5 867грн.54коп, та від 24.05.2017 року №5 про визначення позивачу грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» за 2017 рік в розмірі 6 219грн.60коп.

Розрахунок грошових зобов'язань зроблено із врахуванням коефіцієнтів індексації та загальної кількості орендарів, тобто частка позивачки в розмірі орендної плати становить 1/5.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами в 2016-2017 роках, тобто в тих періодах, правомірність нарахування орендної плати за які оскаржується позивачкою, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з положеннями ст.120 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п.287.6 ст.287 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, незалежно від оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, фізична особа, яка є - власником будівлі, споруди (їх частини) з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно сплачує земельний податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини).

Відтак, з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно у ОСОБА_3, як його співвласника, виник обов'язок зі сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розташовані відповідні об'єкти нерухомості.

Позивач не спростовує факту володіння 1/5 частиною цього майна на праві приватної власності і користування таким нерухомим майном, в тому числі і земельною ділянкою під таким майном (об'єктами нерухомості) за адресою: АДРЕСА_1, а лише доводить перед судом відсутність обов'язку сплати земельного податку у зв'язку з відсутністю факту державної реєстрації нового укладеного договору оренди землі, незважаючи на його підписання усіма сторонами.

Таким чином, суд вважає, що юридичним фактом, з яким пов'язано виникнення в позивача обов'язку сплачувати земельний податок, є отримання у власність нерухомого майна (будівлі, споруди), а не державна реєстрація права користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке майно.

На підставі вищевказаного суд вважає, що позивач на час виникнення спірних правовідносин був зобов'язаний нараховувати та сплачувати земельний податок на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в ухвалі від 07 липня 2015 року у справі № 826/12388/13-а, де зазначено, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 цього Кодексу, обов'язок зі сплати земельного податку виник у нього з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на правомірність визначення контролюючим органом позивачу грошових зобов'язань зі сплати орендної плати за 2016-2017 роки за наявну у фактичному користуванні земельну ділянку згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 29 травня 2017 року № 5 в частині застосування грошового зобов'язання 5 867 грн. 54 коп., та від 24 травня 2017 року № 5.

Керуючись статтями 2, 68-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 31 липня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Дмитрук