Справа № 214/2984/16-а
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2984/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря - Соколовської Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дії суб'єктів владних повноважень, стягнення заборгованості по щорічній до 5 травня разовій допомозі за 2016 рік, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання неправомірними дії суб'єктів владних повноважень, стягнення заборгованості по щорічній до 5 травня разовій допомозі за 2016 рік. В позові просив визнати протиправними дії відповідача щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної до 5 травня разової грошової допомоги за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість по щорічній до 5 травня разовій допомозі за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 6440 гривень 00 коп. Ухвалою суду від 20.01.2017 було залучено співвідповідачем по даній справі - Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має статус інваліда війни 2 групи, і відповідно до ст. 13 Закону України «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання разової грошової допомоги щорічно до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, у 2016 році йому була виплачена ця допомога у розмірі 2600 грн., що є менше ніж визначено положеннями чинного законодавства, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком в 2016 році на момент здійснення виплати становить 1130 грн., і виходячи з цієї суми розмір допомоги становить 9040 грн., позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними у зв'язку з чим звернувся до відповідачів з заявою здійснити перерахунок державної допомоги та здійснити виплату йому цієї допомоги у розмірі визначеному відповідно до законодавства - 9040 грн., але відповідач у здійснення перерахунку та виплати відмовив, та повідомив його про те, що державна одноразова грошова допомога до 5 травня у 2016 році йому виплачена у розмірі, який визначено відповідно до положень чинного законодавства, позивач вважає, таку відмову необґрунтованою та безпідставною, такою що суперечать вимогам чинного законодавства та порушує його права та інтереси, у зв'язку з чим він змушений постійно звертатись до суду за захистом свої права, просив суд визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому разової грошової допомоги щорічно до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, у 2016 році виходячи з розміру цієї допомоги 9040 грн. з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги у розмірі 2600 грн.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надало письмові заперечення (а.с. 20-22), в яких з позовними вимогами позивача не погоджується повністю, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказує, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки позивач не перебуває на обліку в Криворізькому центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тому нарахування та проведення виплати недоотриманої щорічної разової грошової допомоги здійснюється Дніпропетровським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49123). До суду представником Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради надано заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить суд відмовити з підстав вказаних в запереченнях (а.с. 109).

Представник департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до судового засідання не з'явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності (а.с. 119), заперечень тощо суду не надано.

Представником Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації надано письмові заперечення (а.с. 63-656), в яких з позовними вимогами позивача не погоджується повністю, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказує, що позивач перебуває на обліку, як ветеран війни саме в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області з 22.12.2004, як інвалід війни 2 групи, доказом цього є особова справа позивача № 300030273 (копія електронної облікової картки, створеної на підставі особової справи позивача власноручно спеціалістами Саксаганського УСЗН, надається). Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 3 КАСУ Центр не є відповідачем по адміністративних справах, так як Центр не є суб'єктом владних повноважень. Відповідно ч. 1 Положення про Центр є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації (копія додається). Саксаганським УСЗН введено в оману суд щодо інформації про здійснення Центром нарахувань та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня (абзац 2 аркуша 2 заперечення щодо позову Саксаганського УСЗН). Згідно ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, є Міністерство соціальної політики України. Органом соціального захисту населення обласного рівня є Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Органом соціального захисту населення районного рівня є управління соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області де позивач перебуває на обліку. Центр не є жодним з цих органів, та не є органом влади взагалі. Зауважують, що повноваження щодо нарахування та виплати вищезазначеної допомоги не делеговані Саксаганським УСЗН Центру та не існує жодного документа передання своїх повноважень. Стосовно вимог позивача щодо розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня вказують. Право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня визначено ст. 13 Закону України 3551-12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, а саме п.26, внесено зміни до Бюджетного кодексу України, згідно якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ. Згідно статті 150 Конституції України. Рішення, які ухвалює Конституційний Суд України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, від 25.01.2012 № 3-рп/2012, якими наголошено, що передбачені законами соціально-економічні гарантії не є абсолютними та визнано конституційним право КМУ встановлювати розміри соціальних гарантій, зокрема, щорічної допомоги до 5 травня та передбачають, що суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Згідно ст. 117 Конституції України: «Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції: видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання». Постанова КМУ від 02.03.2016 № 141, якою встановлений розмір щорічної разової, грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни II групи - 2600,00 грн. не визнана неконституційною та є чинною. Таким чином, розмір допомоги, отриманий позивачем, відповідає чинному законодавству. До суду представником Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації надано заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить суд відмовити з підстав вказаних в запереченнях (а.с. 114).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Заслухавши представника позивача, враховуючи доводи сторін, надані в минулих судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та, оцінивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_2 слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має статус інваліда війни 2 групи, і відповідно до ст. 13 Закону України «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання разової грошової допомоги щорічнодо 5 травня, зазначені обставини підтверджуються посвідченням НОМЕР_1 (а.с. 16).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку не у Криворізькому центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тому нарахування та проведення виплати недоотриманої щорічної разової грошової допомоги здійснюється Дніпропетровським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49123), про що надано лист-відповідь Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 13).

В 2016 році здійснено виплату позивачу разової щорічної державної допомоги до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни 2 групи, у розмірі 2600 грн. (а.с. 15).

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо невиплати йому у повному обсязі щорічної державної допомоги до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни 2 групи (а.с. 14), та відповідач листом від 10.05.2016 за вих. №2304/0/192-16 (а.с. 15) повідомив про те, що щорічна державна допомога до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни 2 групи, виплачена йому у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно з прийнятим 25.01.2012 рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012, яким встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У 2016 році виплата допомоги позивачу здійснювалась згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141, якою установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: 1) інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; III групи - 2310 гривень.

Суд зазначає, що станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати, Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016.

Щодо посилань відповідача на те, що Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не є відповідачем по адміністративних справах, суд зазначає.

Відповідно до Положення про Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 18.04.2014 №Р-515/0/3-14, Центр є юридичною особою, державною установою і підпорядковується департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Згідно з пунктом 3 зазначеного Положення, до повноважень Центру віднесено забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, надання соціальної допомоги громадянам, які потребують підтримки з боку держави; підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, житлових субсидій у готівковій формі на придбання твердого і рідкого пічного палива та скрапленого газу, компенсаційних виплат інвалідам, виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших грошових виплат (далі соціальна допомога, інші грошові виплати); здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат.

Аналогічні положення викладені і в Положенні про Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Дніпропетровської облдержадміністрації №Р-885/0/3-16 від 20.12.2016.

Таким чином, суд вважає, що оскільки Положенням про Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат передбачено таке повноваження, як підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, то Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є належним відповідачем у справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновків про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 59 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання неправомірними дії суб'єктів владних повноважень, стягнення заборгованості по щорічній до 5 травня разовій допомозі за 2016 рік.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текс рішення складено 02 серпня 2017 року.