Справа № 809/1418/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року № 876/10291/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

прокурора Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі за позовом першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську до Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську з позовом до ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад», яким просив стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та наукових пенсій за період з 01.12.2015 року до 01.08.2016 року в сумі 387686,80 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що працівникам відповідача призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до п. п. «а» і «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списками № 1 та № 2 шкідливих виробництв, робіт, професій, посад і показників, а також науковим працівникам. Заборгованість відповідача з відшкодування витрат на виплату і доставку цих пенсій за період з 01.12.2015 року до 01.08.2016 року становила: за списком № 1 - 144279,28 грн., за списком № 2 - 235222,22 грн. та пенсій науковим працівникам - 8185,30 грн., що підтверджується наданими позивачем документами, дослідженими в судовому засіданні. Однак станом на день розгляду справи відповідачем дана заборгованість всупереч вимогам законодавства не відшкодована.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не можуть бути належними доказами призначення таких пенсій колишнім працівникам підприємства, оскільки не є рішеннями позивача про призначення пенсій. А рішень (протоколів) про признання пенсій позивач суду не надав. Також відповідач вважає, що у нього відсутній обов'язок відшкодовувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, оскільки відповідно до абз. 1, 3 ч. 9 ст. 24 цього Закону фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Отже, на думку апелянта, зазначена норма поширюється виключно на держані підприємства. Однак ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» не являється державним підприємством, в зв'язку з чим у нього відсутній обов'язок відшкодовувати зазначені суми.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» зареєстроване як юридична особа та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» являється страхувальником, який згідно частини 1 статті 15 вказаного Закону є платником страхових внесків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування при сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, а також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку вказаних пенсій.

«Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663, встановлено обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та порядок відшкодування, а також встановлено розміри витрат Пенсійного фонду, які підлягають відшкодуванню на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 цієї Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Також даним пунктом передбачено, що у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Крім того, ч. ч. 2, 9 ст. 24 Закону України від 13.12.1991 року № 1977-ХIII «Про наукову та науково-технічну діяльність», який був чинним до 15.01.2016 року, було передбачено, що пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , після досягнення чоловіками 62 років за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки - наукові (науково-педагогічні) працівники 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися до 31 грудня 1952 року включно; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року до 31 грудня 1953 року включно; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року до 31 грудня 1954 року включно; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року до 31 грудня 1955 року включно.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Також відповідно ч. 6 ст. 37 Закону України від 26.11.2015 року № 848-VIII «Про наукову і науково-технічну діяльність», який набув чинності з 16.01.2016 року, різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних, комунальних наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів, а також інших наукових установ, які згідно із статтею 12 цього Закону включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, - за рахунок коштів державного бюджету з урахуванням надходжень від сплати єдиного внеску у розмірі, встановленому частиною дев'ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для цієї категорії працівників; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій, підприємств та закладів.

А постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372 затверджено «Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи».

Відповідно до п. 2 цього Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Згідно з п. 5 цього Порядку, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

А згідно з п. 9 даного Порядку різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

Із змісту наведених норм вбачається, що на відповідача покладається обов'язок сплачувати у встановлених розмірах збір, який складають фактичні витрати на оплату праці, витрати на виплату пенсій та витрати на доставку пенсій.

Як встановив суд, колишнім працівникам ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» були призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. п. «а» і «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України від 13.12.1991 року № 1977-ХIII «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Доводи відповідача про те, що надані позивачем розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не можуть бути належними доказами призначення таких пенсій колишнім працівникам підприємства, оскільки не є рішеннями позивача про призначення пенсій, колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги, оскільки розрахунки фактичних виплат на виплату і доставку пенсій складаються органом пенсійного фонду на підставі наявних у них відомостей про признання і виплату пенсій, є офіційними документами державної установи і скріплюються її гербовою печаткою, тому у суду не виникає сумніву в їх достовірності. В свою чергу, відповідач не надав жодних доказів того, що складені позивачем розрахунки спірних витрат є недостовірними чи безпідставними, а також, що вказані в цих розрахунках пенсіонери не працювали у ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад».

Також Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську у встановленому законодавством порядку та у визначені строки направляло ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам підприємства за період з 01.12.2015 року до 01.08.2016 року.

Однак у зв'язку з несплатою ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» зазначених виплат, у відповідача за вказаний період утворилась заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, яка станом на день подання позову становила: за списком № 1 - 144279,28 грн., за списком № 2 - 235222,22 грн. та пенсій науковим працівникам - 8185,30 грн.

Зазначена сума заборгованості підтверджується наданими позивачем доказами, які досліджені судом, а саме розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України ««Про наукову та науково-технічну діяльність»», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, за спірний період, копіями карток особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, розрахунками суми заборгованості.

Наведені суми заборгованості підтверджені належними та достатніми доказами, наданими позивачем,а відповідач не надав жодних доказів сплати ним цих сум чи обставин, які звільняють підприємство від їх сплати.

Твердження апелянта про те, що у нього відсутній обов'язок відшкодовувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, оскільки згідно ст. 24 цього Закону, на думку апелянта, такий обов'язок поширюється виключно на держані підприємства, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки як ст. 24 Закону України від 13.12.1991 року № 1977-ХIII, так і ст. 37 Закону України від 26.11.2015 року № 848-VIII встановлено обов'язок відшкодування цих витрат для всіх установ, організацій, підприємств та закладів незалежно від форми власності.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі № 809/1418/16 за позовом першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську до Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський завод «Промприлад» про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 03.08.2017 року