Справа № 823/1202/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 серпня 2017 року справа № 823/1202/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2012» про стягнення коштів,

встановив:

03 серпня 2017 року Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2012» грошові кошти в розмірі 14281,94 грн. в дохід Державного бюджету України на рахунок (р/р 0111 в ГУ ДКСУ у Одеській області, МФО 828011, КОД , призначення платежу - плата за проїзд).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя враховує, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з виявленням позивачем факту перевезення на транспортному засобі, що належить відповідачу, вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

А саме у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 Київ - Одеса (км. 450 + 500 м.) проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF модель XF 95.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Schwarzmaller, модель К-403. За результатами проведення зважування складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 20889 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 29.01.2017, на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування і нараховано плату за проїзд в розмірі 490,62 євро.

Оскільки відповідач вказану суму не сплатив, позивач вважає, що його позов підлягає задоволенню.

В силу положень пункту 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно частин 4, 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

У відповідності до частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Послідовний аналіз переліку підстав для звернення суб'єкта владних повноважень до суду дає можливість дійти висновку, що він повинен мати достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій, і лише у випадках, коли Конституцією чи законами України встановлені судові обмеження його діяльності, він звертається до суду з позовом по суті для отримання судового дозволу.

Такі звернення мають бути зумовлені необхідністю виконання покладених на них завдань і функцій, а використовувати свої повноваження вони можуть лише з метою, з якою це повноваження надане.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами, як це передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

З наведеного випливає, що позивач має право звертатися до суду з позовною заявою до фізичної особи виключно у випадках, прямо передбачених законом, з метою виконання покладених на нього завдань і функцій.

За частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993 з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту положень пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" № 879 від 27.06.2007, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 3 вказаної постанови передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпеки, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно підпунктів 15, 27 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про Державну службу України з безпеки на транспорті" № 103 від 11.02.2015. Укртрансбезпеки здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Разом з тим, жодним законом позивачу не надано право звертатись до суду за стягненням плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у разі якщо її не внесено власником транспортного засобу.

Натомість згідно частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті не може здійснювати адміністративні процесуальні права позивача, які йому не надані, тобто не має адміністративно процесуальної дієздатності для подання наведеного позову.

Виходячи з положень пункту 3 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Таким чином, на стадії відкриття провадження у справі з'ясовано, що позовна заява подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, а тому ця позовна заява підлягає поверненню позивачеві разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повертаючи позовну заяву, вважаю за необхідне роз'яснити позивачеві, що відповідно до частини 6 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 48, 50, 107, 108, 159, 160, 165, 254 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2012» про стягнення коштів, повернути позивачеві разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена через Черкаський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко