Справа № 824/571/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

824/571/17-а

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

04 серпня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/571/17-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест» до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест» звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо організації проведення конкурсу на визначення переможця будівництва житла для військовослужбовців Управління на земельній ділянці в м. Чернівці по вул. Вінниченка, оформлене протоколом №2 від 07 липня 2017 року.

Згідно пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншими суб’єктами, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спірних правовідносин, а спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що позивачем є юридична особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест», відповідач - Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Згідно частини першої статті 11 Закону України «Про Службу безпеки України» з метою ефективного виконання своїх завдань Службою безпеки України створюються її регіональні органи: обласні управління Служби безпеки України, їх міжрайонні, районні та міські підрозділи, розміщення і територіальна компетенція яких можуть не збігатися з адміністративно-територіальним поділом України.

Отже, відповідач у даній справі є регіональним органом державного правоохоронного органу спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Згідно змісту заявлених вимог, предметом спору є рішення конкурсної комісії Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо організації проведення конкурсу на визначення переможця будівництва житла для військовослужбовців Управління на земельній ділянці в м. Чернівці по вул. Вінниченка, оформлене протоколом №2 від 07 липня 2017 року.

Указаним рішенням, зокрема пунктом 1, визнано переможцем конкурсу та акцептовано пропозицію учасника №2 ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» на будівництво багатоквартирного житлового будинку в м. Чернівці по вул. Вінниченка.

При цьому іншим учасником конкурсу був позивач.

Як вбачається із даного позову та доданих до нього матеріалів, при прийнятті оскаржуваного рішення Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області керувалось Порядком організації будівництва житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, членів їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 року №481.

Так, відповідно до пункту 1 указаного Порядку він визначає процедуру організації будівництва на конкурсних засадах житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, членів їх сімей на земельних ділянках державної власності (крім земель оборони), наданих для розміщення і постійної діяльності правоохоронних органів спеціального призначення, інших державних органів, що комплектуються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу (далі - будівництво житла).

Пунктом 2 Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, членів їх сімей передбачено, зокрема, що терміни, що вживаються в цьому Порядку, мають таке значення: конкурс - спосіб відбору юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які запропонували найкращі пропозиції щодо будівництва житла, взяли на себе зобов'язання виконати умови конкурсу; організатор конкурсу - правоохоронний орган спеціального призначення або інший державний орган, який комплектується військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, який є замовником будівництва житла; переможець - учасник конкурсу, який запропонував найкращу конкурсну пропозицію; учасник конкурсу - юридична особа та фізична особа - підприємець, які допущені до участі в конкурсі.

Згідно пунктів 5 та 6 Поряду організації будівництва житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, членів їх сімей на підставі затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку земельних ділянок, на яких планується спільне будівництво житла, керівник правоохоронного органу спеціального призначення або іншого державного органу, який комплектується військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, утворює конкурсну комісію, затверджує її склад та голову.

До складу конкурсної комісії входить не менш як п'ять осіб. Формою роботи конкурсної комісії є засідання.

Основними завданнями конкурсної комісії є: 1) визначення дати проведення конкурсу; 2) опублікування інформації про проведення і результати конкурсу в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті організатора конкурсу; 3) визначення учасників конкурсу і переможця; 4) розгляд конкурсних пропозицій; 5) складення протоколу про результати проведення конкурсу; 6) розгляд скарг.

Таким чином, в даному випадку позивач як учасник конкурсу будівництва житла для військовослужбовців Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області не погоджується із рішенням конкурсної комісії державного правоохоронного органу спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України, про визначення переможцем конкурсу іншого його учасника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач у цих відносинах не є суб’єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України по відношенню до позивача й не здійснював відносно нього владну управлінську функцію.

Позивач у спірних відносинах не знаходиться у владному підпорядкуванні відповідача, тобто сторони оскаржуваним рішенням не пов'язані відносинами «влада – підпорядкування».

Відтак, дана справа не містить ознак публічно-правового спору.

Фактично ж, приймаючи оскаржуване позивачем рішення, конкурсна комісія Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області здійснювала організаційно-розпорядчі дії. А оскарження позивачем-юридичною особою як учасником конкурсу рішення замовника будівництва про віддання ним переваги й, відповідно, надання права іншій юридичній особі здійснювати будівництво нерухомого майна, свідчить щодо наявності спору про майнові права.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, дана справа має приватно - правовий характер і не є справою адміністративної юрисдикції.

До такого висновку суд приходить також виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 28 Поряду організації будівництва житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, членів їх сімей після оголошення результатів конкурсу його організатор укладає в місячний строк з переможцем договір про будівництво житла на умовах, визначених у конкурсній пропозиції.

Отже, наступним етапом після прийняття оскаржуваного позивачем рішення є укладання договору про будівництво житла між організатором, тобто відповідачем, та переможцем конкурсу, тобто ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія».

Відтак, оскаржуване рішення фактично вичерпує свою дію після його реалізації.

Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позицію (зокрема у постанові від 24 лютого 2015 року у справі 21-34а15, постанові від 17 лютого 2015 року по справі №21-551а14 та інших справах з подібних відносин), яка полягає у тому, що у разі прийняття суб’єктом владних повноважень рішення - ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права на нерухоме майно має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Тому, на переконання суду, подальше оспорювання правомірності набуття ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» права на будівництво нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест» до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Частиною шостою статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Згідно статті 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено, зокрема, що сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зважаючи на суб’єктний склад, зміст та суть спірних правовідносин, суд роз’яснює позивачу його право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Згідно положень статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Оскільки в даному випадку судом першої інстанції відмовлено у відкриті провадження за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест», при поданні якої останнім сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн згідно квитанції від 31 липня 2017 року №ПН1692, то вказана сума судового збору може бути повернута за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцібудінвест» до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз’яснити позивачу його право на звернення до суду із цим позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Лелюк