Справа № 466/5574/17
Суддя: Баєва О. І.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5574/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Львова

В складі:

головуючої судді Баєвої О.І.

при секретарі Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобовязання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у виплаті їй пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, та зобов'язання Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова проводити виплату їй пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до вказаного Закону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17.06.2017 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV у розмірі 10740,00 грн. На момент призначення пенсії за віком позивач працювала на посаді заступника голови Львівського апеляційного господарського суду, де працює і до цього часу. 19.07.2017 року позивач звернулася до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про проведення виплати призначеної їй пенсії, на що отримала відповідь про відсутність законних підстав для проведення такої виплати (лист № 2761/06-40 від 25.07.2017 року). Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до ст. 47 Закону № 1058-IV (в редакції Законів від 02.03.2015 року № 213-VIII, від 24.12.2015 року № 911-VIII, від 06.12.2016 року № 1774-VIII) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року, особам, які обіймають посади державної служби, визначені Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З діями відповідача щодо відмови у виплаті пенсії позивач не погоджується та вважає, що такі дії відповідача не відповідають чинному законодавству, порушують її соціальні права щодо пенсійного забезпечення та неправомірно звужують її конституційні гарантії.

У судове засідання позивачка не з»явилась, направила заяву, у якій просить позов розглядати у її відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги заперечила , пояснила, що жодних порушень чинного законодавства відносно позивачки Личаківським УПФУ не допущено, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, з»ясувавши обставини справи, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступнихмотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.06.2017 року звернулася до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. З 17.06.2017 року позивачу призначено пенсію за віком у розмірі 10740,00 грн. На момент призначення пенсії за віком ОСОБА_1 працювала на посаді заступника голови Львівського апеляційного господарського суду, де працює і до цього часу.

19.07.2017 року позивач звернулася до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про проведення виплати призначеної їй пенсії, на що отримала відповідь про відсутність законних підстав для проведення такої виплати (лист № 2761/06-40 від 25.07.2017 року), зважаючи на вимоги ст. 47 Закону № 1058-IV (в редакції Законів від 02.03.2015 року № 213-VIII, від 24.12.2015 року № 911-VIII, від 06.12.2016 року № 1774-VIII).

Згідно положень ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Однак, 1 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (надалі Закон № 213-VІІІ), яким, зокрема, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», щодо порядку виплати пенсій.

В подальшому, Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 року та № 1774-VIII від 06.12.2016 року було продовжено особливий порядок виплати пенсій окремим категоріям працюючих пенсіонерів.

Так, згідно положень статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції Законів № 213-VIII від 02.03.2015 року, № 911-VIII від 24.12.2015 року, № 1774-VIII від 06.12.2016 року, чинній на момент призначення пенсії позивачу) тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом п'ятим розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Аналогічні зміни було внесено до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року.

Так, абзацами першим та другим частини п'ятої 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року) було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відтак, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, у вказаному рішенні визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 08 червня 2016 року відсутні підстави для невиплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 червня 2017 року у справі № 466/1739/17.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання дій Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, неправомірними та зобов'язання Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова проводити виплату позивачу пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до вказаного Закону.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 17, 18, 69, 71, 86, 99, 158, 160-163,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Зобов'язати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова проводити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 17.06.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_2