Справа № 817/953/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2017 р.Р і в н е 817/953/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Ліщинська Т.І., відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Сільськогосподарського комунального підприємства "Малолюбашанське"

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське комунальне підприємство «Малолюбашанське» звернулось в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.06.2017.

Позовні вимоги в повному обсязі підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що податковий орган протиправно ставить у вину підприємству заниження зобов'язань з податку на додану вартість на суму 54462,00 грн. при реалізації основних засобів. На переконання представника позивача, СКП «Малолюбашанське» не повинно було нараховувати та сплачувати податок на додану вартість за наслідками примусової реалізації належного йому майна, яку здійснив орган державної виконавчої служби в процедурі примусового виконання судового рішення через спеціалізовану організацію, позаяк реалізація відбувалася поза його волею і жодних грошових коштів від такої реалізації позивач не отримував. Свою позицію додатково обґрунтовувала роз'ясненнями Міністерства юстиції України №25-32/998 від 29.06.2005. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що операції з продажу активів боржника в процедурі примусової реалізації майна органами ДВС слід здійснювати з нарахуванням та сплатою ПДВ. Механізм оподаткування податком на додану вартість поставок товарів, отриманих в межах договорів, які не передбачають передачу права власності на такі товари, з метою наступного їхнього продажу визначено у пункті 189.4 статті 189 Податкового кодексу України. Окрім того, чітко передбачено, що порядок визначення дати виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання (отримання) товарів (послуг) у межах договорів комісії (консигнації) та інших цивільно-правових договорів без права власності на такі товари (послуги) застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції. Представник відповідача зазначила, що датою, на яку такий боржник повинен проводити операцію з примусового відчуження його арештованого майна по бухгалтерському та податковому обліку, є дата отримання боржником документа, що підтверджує факт реалізації такого майна через спеціалізоване підприємство. На зазначену дату у боржника (комітента) збільшуються податкові зобов'язання з ПДВ. База оподаткування визначається з урахуванням вимог пункту 188.1 статі 188 Податкового кодексу України. За наведеного, просила в позові відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що з 12 по 24 травня 2017 року відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 , п.82.2 ст.82 розділу ІІ Податкового кодексу України уповноваженими особами Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області проведено позапланову виїзну перевірку Сільськогоспо-дарського комунального підприємства «Малолюбашанське» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 11.05.2017. Результати перевірки оформлені актом №255/17-00-14/32512173 від 24.05.2017 (а.с.6-20). Акт підписаний ліквідатором СКП «Малолюбашанське» Ковальчук С.А. із застереженням про незгоду з його висновками (а.с.20 на звороті, 22-25).

За висновками акту, проведеною перевіркою встановлено, що згідно акту державного виконавця відділу Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 08.07.2015 про реалізацію арештованого майна, державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 29.05.2015 за ціною 49341 грн. реалізовано майно: екскаватор гусеничний ЕО-41.12.А1.1991, який належить СКП «Малолюбашанське», та був описаний і арештований при примусовому виконанні наказів Господарського суду Рівненської області №918/1329/13 від 27.06.2014 (а.с.45-46). Вартість такого екскаватору за даними бухгалтерського обліку СКП «Малолюбашанське» становить 101839 грн. Також згідно акту державного виконавця відділу Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 08.07.2015 про реалізацію арештованого майна, державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 29.05.2015 за ціною 61776 грн. реалізовано майно: екскаватор колісний ЕО-4321Б.1990р., який належить СКП «Малолюбашанське», та був описаний і арештований при примусовому виконанні наказів Господарського суду Рівненської області №918/1329/13 від 27.06.2014 (а.с.45-46). Вартість такого екскаватору за даними бухгалтерського обліку СКП «Малолюбашанське» становить 111129 грн. Крім цього, постановою державного виконавця відділу Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21.10.2016 закінчено виконавче провадження ВП №51574177 про стягнення в рахунок погашення боргу майна боржника - СКП «Малолюбашанське», а саме автомобіля GEELY МR7151 А.2012 року випуску, ДНЗ ВК 5008 ВС вартістю 59342 грн. без ПДВ. Враховуючи ту обставину, що СКП «Малолюбашанське» не відобразило в своєму податковому обліку вказані операції, перевіркою констатовано про порушення платником податків п.188.1 ст.188, п.189.4 ст.189 Податкового кодексу України, у вигляді заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість з балансової вартості реалізованих в такий спосіб основних засобів на загальну суму 54462 грн. (екскаватор гусеничний ЕО-41.12.А1.1991: 101839 грн. х 20% = 20367,80 грн. + екскаватор колісний ЕО-4321Б.1990р.: 111129 грн. х 20% = 22225,80 грн. + автомобіль GEELY МR7151 А.2012 59342 грн. х 20% = 11868,40).

06.06.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Рівненській області на підставі акта перевірки №255/17-00-14/32512173 від 24.05.2017 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким СКП «Малолюбашанське» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 68077,50 грн., в тому числі на 54462,00 грн. - за податковим зобов'язанням та 13615,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.21).

Позивачем ні факти, ні суми, відображених в акті перевірки операцій, не оспорюються. Спір між сторонами зводиться лише до розуміння і застосування відповідних положень Податкового кодексу України.

Оцінюючи обґрунтованість висновків відповідача щодо обов'язку позивача, як боржника у виконавчому провадженні нарахувати грошове зобов'язання з ПДВ за наслідками реалізації належного йому арештованого майна у процесі примусового виконання органом ДВС відповідного виконавчого провадження суд керувався наступним.

Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (який втратив чинність 05.10.2016 крім статті 4, яка втратила чинність 05.01.2017, однак діяв на момент виникнення спірних правовідносин) одним із заходів примусового виконання рішень, визначав звернення стягнення на майно боржника. Згідно зі статтею 50 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Відповідно ч.3 ст.11 цього Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. За змістом статті 62 цього Закону нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за № 1620/28065 (який втратив чинність 05.10.2016, однак діяв на момент виникнення спірних правовідносин), після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів, який надійшов на електронну адресу, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт про проведені електронні торги є підставою для отримання переможцем торгів майна у зберігача і підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно (пункти 4-9 розділу X Порядку).

У контексті спірних правовідносини Податковий кодексУкраїни визначає наступний механізм оподаткування податком на додану вартість операцій з примусової реалізації майна боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважаються: а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу; б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства; в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов'язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню); г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення; д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника; е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Зі змісту цієї норми вбачається, що кваліфікуючою ознакою поставки товару є передача права власності на товар, незалежно від того, чи здійснюється продаж власником безпосередньо, чи іншою особою, уповноваженою на вчинення дій щодо продажу.

Відповідно до пп. «а» п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування або звільнені від оподаткування ПДВ визначений статтями 196-197 Податкового кодексу України та не поширюється на спірні правовідносини.

Особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках визначено у статті 189 Податкового кодексу України . У пункті 189.4. названої статті зазначено, що базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановле-ному статтею 188 цього Кодексу. Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу. При цьому абзацом другим цього пункту чітко визначено, що зазначений порядок дати виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

В свою чергу, за правилами п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

В свою чергу, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг, згідно з пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, оподаткування операцій з продажу арештованого майна з прилюдних торгів здійснюється у загальному порядку із застосуванням правила «першої події». Відповідно до наведених вище норм податкового законодавства правовідносини, які виникли при реалізації майна з прилюдних торгів за своїм змістом є договором комісії, тому з дати отримання повідомлення комісіонера про реалізацію майна третій собі (переможцю торгів) у комітента (боржника) виникає обов'язок задекларувати грошове зобов'язання з податку на додану вартість. При цьому базою оподаткування є ціна продажу згідно протоколу проведення прилюдних торгів, а якщо така ціна нижча за балансову (залишкову) вартість за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, то базою оподаткування буде така балансова (залишкова) вартість.

Наведене у світлі розглядуваних правовідносин передбачає виникнення у СКП «Малолюбашанське» податкового зобов'язання з податку на додану вартість за операціями з примусового продажу належного йому рухомого майна 08.07.2015 - з моменту затвердження акту про проведені електронні торги, який підтверджує оплату та факт виникнення права власності на це майно у переможця торгів.

Втім, в жодному із двох випадків отримання повідомлення про реалізацію власного рухомого майна (екскаватора гусеничний ЕО-41.12.А1.1991 та екскаватора колісний ЕО-4321Б.1990р.) позивач свого обов'язку по нарахуванню зобов'язання з податку на додану вартість не виконав.

Той факт, що орган ДВС виставив належне позивачу (платнику ПДВ) майно на прилюдні торги за стартовою ціною, що не включала суму ПДВ, а спеціалізована організація провела такі торги, не породжують для позивача, як для платника податку нових/додаткових прав чи пільг. Дізнавшись про реалізацію власного нерухомого майна платник ПДВ, як комітент, повинен був самостійно визначити суму грошового зобов'язання з ПДВ та задекларувати таку у шляхом включення її до показників звітної декларації з ПДВ.

Аналогічним чином, це стосується і випадку повідомлення позивача про те, що постановою державного виконавця відділу Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 21.10.2016 закінчено виконавче провадження ВП №51574177 про стягнення в рахунок погашення боргу майна боржника - СКП «Малолюбашанське», а саме автомобіля GEELY МR7151 А.2012 року випуску, ДНЗ ВК 5008 ВС вартістю 59342 грн. без ПДВ, з огляду на фактичне виконання, позаяк право власності на даний автомобіль перейшло від позивача, як від боржника, до стягувача.

Що стосується роз'яснення Міністерства юстиції України №25-32/998 від 29.06.2005 «Щодо порядку сплати ПДВ при реалізації арештованого майна», на яке в обґрунтування своєї позиції покликається сторона позивача, то суд зауважує, що суть вказаного роз'яснення зводиться до того, що у спеціалізованої організації, яка здійснює примусову реалізацію майна, виникають податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість лише із суми винагороди за надані послуги з реалізації арештованого

майна боржника, а не з усієї вартості реалізованого майна. При цьому, Міністерство юстиції України констатує лише те, що операція з вилучення державним виконавцем арештованого майна з володіння боржника не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, і в той же час, жодних висновків про те, що операція з продажу майна боржника не зумовлює виникнення у такого боржника податкових зобов'язань з ПДВ, роз'яснення не містить.

Суд вважає необґрунтованим також покликання представника позивача на ту обставину, що кошти, отримані від примусової реалізації майна, не надходили на розрахунковий рахунок підприємства, як з огляду на те, що для виникнення податкового зобов'язання з ПДВ достатньо однієї з двох подій (в даному випадку - вибуття майна з власності позивача), так і з огляду на те, що такими коштами за посередництвом ДВС була погашена заборгованість позивача.

Таким чином, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 06.06.2017 діяв обґрунтовано та розсудливо, відповідно до приписів матеріального закону. Доводи позивача не підтверджують протиправності спірного рішення суб'єкта владних повноважень та не дають суду підстав для його скасування, а відтак адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарському комунальному підприємству "Малолюбашанське" в позові до Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.06.2017, відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.