Справа № 368/582/17
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/582/17
Провадження № 2-а/368/40/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі - Гребеневич А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21.10.15р. № 850, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 290 000,00 грн. на 22 листопада 2016 року, посилаючись на те, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом ОСОБА_4 України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової 2 допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 р. набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію". Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК 3 щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно п. 2 Розділу IV Порядку №4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Положеннями Порядку №850 та Порядку №4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби, а тому заява (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Як зазначалося в позовній заяві, 07.11.15 р. позивача було прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київській області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію". Останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції в Київській області.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні адміністративного позову громадянинові ОСОБА_3П до Головного управління Національної поліції в Київській області в повному обсязі з наступних підстав. Верховною ОСОБА_4 України 2 липня 2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію», який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року. Відповідно до п.5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про міліцію» втратив чинність. На виконання Закону України «Про Національну поліцію» Кабінет ОСОБА_4 України прийняв постанову від 02.09.2015 р. № 641 «Про утворення Національної поліції України». КМУ постановив утворити Національну поліцію України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом ОСОБА_4 України через Міністерство внутрішніх справ України. Вищезазначеною постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 16.09.2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», не передбачено правонаступництво Головним управлінням Національної поліції в Київській області Головного управління МВС України в Київській області. Відповідно до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», статей 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 28 жовтня 2015 року № 878, та з метою забезпечення ліквідації територіальних органів було створено Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області. Повідомляють, що пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. Наголошуємо, що саме керівник органу внутрішніх справ, а не керівник поліції. Органи внутрішніх справ (ОВС) - у пострадянських країнах, а в Україні до утворення Національної поліції правозахисні органи державної виконавчої влади, які беруть участь у здійсненні функцій держави, спрямованих на забезпечення законності та правопорядку захист від протиправних посягань на життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства та держави. Під органами внутрішніх справ слід розуміти Міністерство внутрішніх справ України, головні управління МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управління МВС України в областях, м. Севастополі та на транспорті, їх міські, районні та лінійні відділи (управління), підрозділи, установи, навчальні заклади і науково-дослідні установи, що становлять єдину систему МВС України. З заявою позивач звернувся до Головного управління Національної поліції. Щодо визнання протиправним рішення Головного управління. Відповідно до ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, повязаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходження ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Тільки 08.06.2017 р. було прийнято закон №5650 про внесення змін до ст..97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському.

Представник третьої особи в особі - Міністерство внутрішніх справ України в судове засідання не зявився, подавши до суду пояснення, в якому просить розгляд справи проводити у відсутність представника та не визнає позовні вимоги позивача і просить прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням письмових пояснень представника МВС України. Зокрема, відповідно до п. 15 Розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції регулюються постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 12.10.2015 № 850. Відповідно до п.7 Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у звязку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Згідно п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. Пункт 9 Порядку встановлює, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. З вищенаведених норм Порядку вбачається, що цим нормативно-правовим актом передбачено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги працівникам міліції. У звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та створенням Національної поліції як центрального органу виконавчої влади, структура та функції Міністерства внутрішніх справ суттєво реорганізувалися. Так, відповідно до постанови кабінету ОСОБА_4 України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції. Позивач з 06.11.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції у статусі поліцейського. МВС України не має повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги. В свою чергу, порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положеннями статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та реалізуються в порядку та на умовах визначених наказом МВС України від 11 січня 2016 року №4 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за №163/28293). Відповідно до п.1 Розділу І наказу МВС №4 ці порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Пунктом 5 розділу 1 Порядку, передбачено виплату підрозділами Національної поліції України одноразової грошової допомоги у випадку у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто, обставина, яка виникла внаслідок отримання поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Згідно п.1 Розділу III наказу МВС №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово - лікарської комісії. Пункт 3 Розділу III наказу МВС №4 встановлює, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. Згідно абз.2 п.1 Розділу VI наказу МВС №4 висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Абзацом 3 п.1 Розділу VI наказу МВС №4 встановлено, що висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Відповідно до абз.2 ч. 10 ст. 51 Бюджетного кодексу України, у разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у наступному бюджетному періоді до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органам, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються. Міністерством внутрішніх справ України, відповідно до відомчого наказу від 13.01.2016 №11 «Про фінансування відповідальних виконавців бюджетних програм» забезпечується фінансування в межах видатків, затверджених для Міністерства внутрішніх справ України в додатку №3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» Національної поліції України, як відповідального виконавця бюджетних програм, зазначених в додатку 3. Міністерством внутрішніх справ України в межах видатків, затверджених для Національної поліції відповідно до додатку 3, забезпечується також фінансування органів та підрозділів, щодо яких здійснюються заходи з ліквідації, у звязку з передачею функцій до Національної поліції. Враховуючи викладене, фінансування виплати ОГД колишнім працівникам міліції забезпечується через Національну поліцію за рахунок видатків, затверджених для Національної поліції України. Такої ж позиції дотримуються Вищий адміністративний суд України у справах К/800/2898/17, 357/8433/16-а і апеляційні суди України по даній категорії справ, зокрема, Житомирський апеляційний адміністративний суд № 286/2529/16-а, 296/2529/16-а, 272/1182/16-а, Київський апеляційний адміністративний суд по справах №№ 825/1394/16, 757/13097/16-а, 823/1289/16, 357/9867/16-а, Вінницький апеляційний адміністративний суд по справі № 822/1519/16, Харківський апеляційний адміністративний суд по справі № 55З/З382/16-а. Отже, виплата ОГД поліцейським/колишнім поліцейським повинна здійснюватись за рахунок асигнувань, передбачених у державному бюджеті на зазначені цілі для Національної поліції України.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Суд бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Судом встановлено, що відповідно до наказу УПППМ ГУМВС України в Київській області № 205 о/с від 28.07.2002 р. з 29.07.2002 р. позивача ОСОБА_3 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

Наказом Управління ГУМВС України в Київській області № 618 о/с від 07.11.2015р. позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до Наказу Головного Управління Національної поліції в Київській області № 1 о/с від 07.11.2015р. ОСОБА_3 було прийнято на службу до Національної поліції.

Наказом Головного Управління Національної поліції в Київській області № 52 о/с від 08.02.2016 р. старшого сержанта поліції ОСОБА_3 поліцейського роти дорожньо патрульної служби Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 105/Зв від 03.02.2016 позивачу встановлено діагноз захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

Постановою ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 03.03.2016 р. внесено зміни в п. 12 Свідоцтва про хворобу № 105/Зв від 03.02.2016 , зв'язок захворювань в п. 12 свідоцтва про хворобу № 105/Зв від 03.02.2016 відмінено. Захворювання позивача пов'язане із захистом Батьківщини.

Згідно довідки МСЕК - 3 група з 03.03.2016 р. Причина інвалідності: захворювання пов'язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0527584 від 22.11.2016 року, з 22.11.2016 року позивачу була встановлена 2 група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із захистом Батьківщини.

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яка була видана прапорщику міліції ОСОБА_3 про те, що він дійсно перебував в період з 13.03.2015 р. по 11.04.2015 року та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

У березні 2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в ОВС.

Листом від 11.04.2017 року № х-112/29/2/01-2017 відповідач відмовив у виплаті вказаної допомоги у зв'язку з тим, що нарахування та виплата таких коштів особам, які звільнені з поліції, здійснюється відповідно до ст. 97 Закону України від 02.02.2015р. № -VI «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 11.01.2016р. № 4 (із змінами). Однак, вказаними нормативними документами не визначена можливість виплати поліцейському одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, яка настала внаслідок травми, отриманої не при виконанні службових обовязків, повязаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Виплата одноразової грошової допомоги буде можлива після внесення відповідних змін до нормативно правових актів за останнім місцем проходження служби в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення.

За змістом ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», - у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом ОСОБА_4 України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», - право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Для розгляду відносин між позивачем та відповідачем підлягає застосування Закон України «Про міліцію», оскільки це не буде суперечать абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Отже ОСОБА_3, як особа, якій встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію».

У листопаді 2016 року (на час встановлення інвалідності позивачу) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1450 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), а тому одноразова грошова допомога ОСОБА_3 повинна складати 290000 гривень (із розрахунку 200 х 1450).

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до пп. 4 п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 встановлено значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, а саме: пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже і Порядок № 4 не заперечує можливості отримання одноразової грошової допомоги при інвалідності з причини захворювання повязаного із проходженням служби в ОВС.

Згідно пункту 3 розділу 3 вказаного Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Таким чином ОСОБА_3 04.03.2017 року обґрунтовано звернувся до ГУНП за останнім своїм місцем служби із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Певні термінологічні колізії та суперечності у підзаконних нормативно-правових актах зокрема у Порядку № 850 та Порядку № 4 з приводу механізму реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, на думку суду повязані із процесом реформуванням міліції в Національну поліцію та не можуть бути підставою для відмови у захисті законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_3 вступаючи на службу до ОВС і тривалий час виконуючі свої професійні обовязки, повязані з ризиком для життя та здоровя, мав законне сподівання, що у випадку втрати працездатності на службі він отримає гарантований Державою соціальний захист, який включає у тому числі й одноразову грошову допомогу в розмірі визначеному Законом України «Про міліцію».

За змістом Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене суд зазначає, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб'єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами.

Спосіб захисту у сфері публічно-правових відносин визначає позивач та згідно ч. 3 ст. 105 КАС України позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, утриматися від вчинення певних дій, виконати зупинену чи не вчинену дію тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція випливає зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016 року у справі №826/17109/13-а.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При цьому, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Тому суд вважає, що відмова ГУ Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності є протиправною.

За таких обставин необхідно визнати протиправним рішення ГУНП про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 викладене у Листі № х-112/29/2/01-2017 від 11.04.2017 року та зобовязати ГУНП призначити і виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в сумі 290000 гривень у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а в решті вимог позивачу суд відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про Державний бюджет України», Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

п о с т а н о в и в:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_3, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, одноразової грошової допомоги в сумі 290 000 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.І. Шевченко