Справа № 817/1600/16
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2017 р.Р і в н еСправа №817/1600/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Лазорчик"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про скасування наказів, визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т АН О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик" (далі - ТОВ фірма "Лазорчик") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про скасування наказу від 07.10.2016 №638 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №589 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826 (33005, м.Рівне, вул.Павлюченка, 3)".

В ході судового розгляду, позивачем подано заяву про доповнення позовних вимог, згідно з якою просить суд:

- скасувати наказ ГУ ДФС у Рівненській області від 07.10.2016 №637 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826";

- скасувати наказ ГУ ДФС у Рівненській області від 07.10.2016 №638 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №589 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826".

Разом з тим, в ході судового розгляду, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2016 у справі №817/1616/16, на виконання вимог ст.116 КАС України, об'єднано в одне провадження адміністративні справи шляхом приєднання справи №817/1616/16 за позовом ТОВ фірми "Лазорчик" до ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.10.2016 №2410/10/17-00-14-05-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків до справи №817/1600/16.

Об'єднані позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані накази про внесення змін до наказів на проведення документальних планових виїзних перевірок винесені податковим органом із порушенням вимог податкового та митного законодавства. Крім того, протиправність наказів, до яких внесено зміни оспорюваними наказами, підтверджена в судовому порядку. Вважає, що правомірно застосував спосіб захисту від незаконної перевірки шляхом недопуску посадових осіб відповідача до проведення планових перевірок, відтак рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, що винесене контролюючим органом є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача заперечень суду не надав, у судове засідання не прибув, у поданій суду заяві просив відкласти розгляд справи.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін в судовому засіданні, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі доказів.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.09.2016 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ №588 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ фірмою "Лазорчик" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 тривалістю 10 робочих днів з 30.09.2016 (а.с.22), та наказ №589 про проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання ТОВ фірмою "Лазорчик" вимог законодавства України з питань державної митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 відповідно до програми перевірки тривалістю 10 робочих днів з 30.09.2016 по 13.10.2016 (а.с.23).

При цьому, 19.07.2016 оформлено повідомлення №68 про проведення з 30.09.2016 документальної планової перевірки ТОВ фірми "Лазорчик" згідно з планом-графіком проведення перевірок ГУ ДФС у Рівненській області на підставі ст.77 Податкового кодексу України та наказу від 19.09.2016 №588 (а.с.51), а також повідомлення №67 про проведення з 30.09.2016 документальної планової перевірки ТОВ фірми "Лазорчик" згідно з планом-графіком проведення перевірок ГУ ДФС у Рівненській області на підставі п.7 ч.1 ст.336, ст.ст.345-350, 352-354 Митного кодексу України, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та наказу від 19.09.2016 №589 (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2016 та 03.10.2016 (повторно) посадові особи відповідача прибули за місцезнаходженням позивача для проведення документальної планової виїзної перевірки згідно з наказами від 19.09.2016 №588 та №589, однак позивач не допустив їх до проведення перевірки. Про що ними було складено акти відмови платника податків у допуску до проведення документальних планових виїзних перевірок ТОВ фірми "Лазорчик". В результаті чого заступником начальника ГУ ДФС у Рівненській області Слесарчуком О.М. 03.10.2016 о 15 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2349/10/17-00-14-01-12, згідно з яким до ТОВ фірми "Лазорчик" застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків по вул.Павлюченка, 3 у м.Рівному (а.с.60).

Разом з тим, 07.10.2016 відповідачем прийнято наказ №637 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826", згідно з яким внесено зміни до п.1 наказу в частині терміну початку перевірки, а саме: дату «з 30.09.2016 року» замінити на «з 10.10.2016 року» (а.с.41), а також наказ №638 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №589 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826", згідно з яким внесено зміни до п.3 наказу в частині терміну початку перевірки, а саме: дати «з 30.09.2016 року по 13.10.2016 року» замінити на «з 10.10.2016 року по 24.10.2016 року» (а.с.28).

10.10.2016 посадові особи відповідача прибули за місцезнаходженням позивача для проведення документальної планової виїзної перевірки згідно з наказами від 19.09.2016 №588 та №589 із змінами, внесеними наказами від 07.10.2016 №637 та №638, проте позивач не допустив їх до проведення перевірки. У зв'язку з чим, заступником начальника ГУ ДФС у Рівненській області Слесарчуком О.М. 10.10.2016 о 15 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2410/10/17-00-14-05-06, згідно з яким до ТОВ фірми "Лазорчик" знову застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків по вул.Павлюченка, 3 у м.Рівному (а.с.61).

Вважаючи, що у органу доходів і зборів відсутні законні підстави для проведення перевірок на підставі оспорюваних наказів, а саме рішення про застосування адміністративного арешту майна протиправним, ТОВ фірма "Лазорчик" звернулося до суду з відповідними позовами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи (п.41.1 ст.41 ПК України).

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом (п.75.1 ст.75 ПК України).

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п.77.1 ст.77 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

В свою чергу, пунктом 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з ч.1, 2 ст.346 Митного кодексу України, документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного органу доходів і зборів з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом. Документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена в плані-графіку органу доходів і зборів та проводиться за місцезнаходженням підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для роботи посадових осіб органу доходів і зборів перевірка такого підприємства, за згодою його керівника, може проводитися у приміщенні органу доходів і зборів.

Таким чином, як положення ПК України, так і положення Митного кодексу України обов'язковою умовою проведення документальної планової перевірки визначають включення платника податків до плану-графіка перевірок контролюючого органу.

Пунктом 77.2 статті 77 ПК України передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.08.2016 №723) затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - Порядок №524), який розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - план-графік).

Згідно з п.4 Порядку №524, до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ ПК України.

Необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ ПК України в частині граничних термінів визначення податкового зобов'язання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу у частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до п.5 Порядку №524, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідальність за якість формування плану-графіка та його коригування, у тому числі якість відбору платників для перевірок на підставі встановлених ризиків у їх діяльності, розрахунок періоду перевірки, термінів проведення перевірки, періодичності включення платників податків до плану-графіка, виконання інших вимог, передбачених законом, покладається на територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа №817/1512/16 за позовом ТОВ фірми "Лазорчик" до ГУ ДФС у Рівненській області про скасування наказів, визнання протиправним та скасування рішення.

Так, в ході судового розгляду справи №817/1512/16 встановлено, ТОВ фірму "Лазорчик" було включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на ІІІ квартал 2016 року з терміном початку перевірки у липні 2016 року та періодом перевірки з 01.01.2013 по 31.03.2016. Коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на ІІІ квартал 2016 року, зокрема, щодо проведення документальної планової перевірки ТОВ фірми "Лазорчик" не проводилось.

Таким чином, судом встановлено порушення порядку проведення ГУ ДФС у Рівненській області документальної планової перевірки ТОВ фірми "Лазорчик", що стало підставою для прийняття 24.11.2016 постанови у справі №817/1512/16, якою визнано протиправними та скасовано накази ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 та №589 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик" (а.а.с.88-96).

В силу ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова суду від 24.11.2016 у справі №817/1512/16 в силу вимог ст.254 КАС України набрала законної сили 21.03.2017, а відтак протиправність наказів ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 та №589 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик" підтверджена у судовому порядку та не потребує доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оспорюваних наказів від 07.10.2016 №637 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ фірми "Лазорчик", 21088826" та №638 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №589 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ фірми "Лазорчик", 21088826", оскільки такі накази суб'єкта владних повноважень є похідними від наказів, протиправність яких встановлена в судовому порядку.

Щодо спірного рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків суд зазначає наступне.

Відповідно до п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п.94.6 ст.94 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Так, вимогами пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з п.94.5 ст.94 ПК України, арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону

При цьому, пунктом 4.1 розділу IV Порядку застосування адміністративного арешту платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №568, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1839/24371, визначено, що обумовлене рішення керівник (його заступник) приймає на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини.

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу доходів і зборів (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з п.94.11 ст.94 ПК України, рішення керівника контролюючого органу (його заступника) щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що податковий орган за наявності законних підстав наділений повноваженнями прийняти рішення про застосування арешту майна платника податків з метою забезпечення виконання платником податків його обов'язків, однак, в силу вимог п.94.10 ст.94 ПК України, обґрунтованість такого рішення повинно бути підтверджено в судовому порядку.

Судом встановлено, що обґрунтованість рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 10.10.2016 №2410/10/17-00-14-05-06 про застосування адміністративного арешту майна ТОВ фірми "Лазорчик" не підтверджена в судовому порядку, оскільки таке рішення було оскаржене позивачем до суду (рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 у справі №817/1602/16), а відтак - підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 07.10.2016 №637 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №588 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826".

Скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 07.10.2016 №638 "Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 №589 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ-фірма "Лазорчик", 21088826".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 10.10.2016 №2410/10/17-00-14-05-06 про застосування адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Лазорчик".

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Лазорчик" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір в сумі 2756,00грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.