Справа № 823/1041/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року справа № 823/1041/17

м. Черкаси

15 год. 08 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Баклаженко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури (далі позивач) до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області (далі відповідач), в якому позивач просить:

1)визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника Білоусівський, площею 159,7 га і закріплення його в натурі (на місцевості);

2)зобовязати відповідача відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення Білоусівський, площею 159,7 га і закріплення його в натурі (на місцевості).

Позов мотивовано тим, що рішенням Черкаської обласної ради від 12.10.2016 № 9-14VII «Про території та об'єкти природно-заповідного фонду області», змінено межі об'єкту природно-заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника «Білоусівський», шляхом збільшення його площі з 147,3 га до 159,7 га, який на підставі охоронного зобов'язання № 1 від 01.02.2008, знаходиться під охороною Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Проте, в порушення п. 1.4 Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Білоусівський», відповідач у відповідності з природоохоронним законодавством та Земельним кодексом України, не забезпечив встановлення меж в натурі гідрологічного заказника «Білоусівський» і фактично унеможливив збереження у природньому стані рідкісної ділянки водно-болотного масиву.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що рішенням Черкаської обласної ради від 21.12.2007 № 14-19/V «Про території та об'єкти природно-заповідного фонду області» з метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу на території області, за поданням державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області затверджено пропозицію обласної державної адміністрації про оголошення території та об'єктів природно-заповідного фонду області, що мають особливе природоохоронне та естетичне значення і підлягають охороні, з них у відповідності до додатку зазначеного рішення встановлений об'єкт природо-заповідного фонду - гідрологічний заказник «Білоусівський», загальною площею 147,3 га розташований в адміністративних межах Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Білоусівський» затверджене Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 01.02.2008 та погоджене Білоусівською сільською радою Драбівського району Черкаської області від 20.02.2008.

Згідно п. 1.4 Положення, територія заказника з усіма об'єктами природи належить до природо-заповідного фонду області. Білоусівська сільська рада, у відповідності з природоохоронним законодавством, несе відповідальність за належний стан і дотримання встановленого заповідного режиму території.

Пунктом 1.5 Положення, межі заказника виносяться в натурі з встановленням необхідних державних інформаційно-охоронних знаків та інформаційних щитів затвердженого зразка.

Крім того, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області з метою забезпечення режиму охорони та збереження території заказника передано під охорону Білоусівській сільській раді Драбівського району Черкаської області заповідний об'єкт гідрологічний заказник «Білоусівський», з метою збереження та охорони заказника, про що складено охоронне зобов'язання №1 від 01.02.2008.

12.10.2016 рішенням Черкаської обласної ради № 9-14/VII «Про території та об'єкти природно-заповідного фонду області», з метою зміни меж об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення за поданням управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, вирішено змінити межі об'єкту природно-заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника «Білоусівський», шляхом збільшення його площі з 147,3 га до 159,7 га.

Згідно даних відділу ГУ Держгеокадастру у Драбівському районі від 09.06.2017 землевпорядна документація на об'єкт природно-заповідного фонду «Білоусівський» загальною площею 159,7 га не розроблялась та не затверджувалась.

Відповідно до листа Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 20.06.2017 № 93, остання повідомила Золотоніську місцеву прокуратуру, що заходи щодо розроблення технічної документації з організації та встановлення меж гідрологічного заказника «Білоусівський» після зміни площі нею не вживалися.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Земельним кодексом України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.(ст. 43 ЗК України).

Згідно зі ст. 45 ЗК України, землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Закон який визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів є Закону України від 16.06.1992 № 2456-XII Про природно-заповідний фонд України (далі Закон № 2456-XII).

Згідно з ч. 3, 5 ст. 53 Закону № 2456-XII, рішення про організацію чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об'єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. Території та об'єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання.

Охорона територій та об'єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об'єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань. (ст. 60 Закону № 2456-XII).

Статтею 7 Закону № 2456-XII визначено, що межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

У відповідності до ст. 1 «Про землеустрій», проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

При цьому, пп. «в» ст. 25 Закону України «Про землеустрій» передбачено види документації із землеустрою, зокрема і проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів.

Статтею 47 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об'єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Згідно ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до ст. 47 абз. 4 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам'яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Статтею 3 Закону № 2456-XII передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать зокрема природні території та об'єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища. Заказники, пам'ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

У статті 47 Закону України «Про землеустрій» вказано, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

На підставі ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. (ч. 1, 3 ст. 140 Конституції України).

Виходячи з вказаних конституційних положень в їх системному зв'язку з положеннями статті 6 Конституції України, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рн/2009 вказав на те, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційио-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевою значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 34, 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам'ятками природи, історії або культури, які охороняються законом; прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об'єктів тваринного світу.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм, на Білоусівську сільську раду покладається обов'язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення «Білоусівський», а також здійснення контролю за його виготовленням, оскільки відсутність встановлених меж в натурі гідрологічного заказника «Білоусівський» фактично унеможливить збереження у природньому стані рідкісної ділянки водно-болотного масиву.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги викладене та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 162 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Враховуючи вимоги статті 94 КАС України відшкодування витрат, понесених позивачем - суб'єктом владних повноважень, не передбачено.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника Білоусівський, площею 159,7 га і закріплення його в натурі (на місцевості).

Зобовязати Білоусівську сільську раду Драбівського району Черкаської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення Білоусівський , площею 159,7 га і закріплення його в натурі (на місцевості).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текс постанови виготовлено 04.08.2017