Справа № 824/282/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/282/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Лелюка О.П. головуючого у судовому засіданні,

Дембіцького П.Д.,

Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Мандрик І.А.,

позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Агатія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, про визнання незаконним й скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року про відмову у наданні йому, ОСОБА_1 , статусу учасника бойових дій; зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ним документи та прийняти рішення про надання йому, ОСОБА_1 , статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року по 06 вересня 2015 року та з 09 червня 2016 року по 23 жовтня 2016 року на підставі наказів Державної фіскальної служби України був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконанні завдань, що покладені на підрозділи ДФС, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України згідно із наказом першого заступника керівника АТЦ №415 ог від 12 червня 2015 року.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 вирішив отримати статус учасника бойових дій, про що звернувся із відповідною заявою до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України. Однак йому було відмовлено в отриманні такого статусу у зв`язку з тим, що він як слідчий ДФС, відряджався до Головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового і начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, до яких ОСОБА_1 не належить.

Позивач зазначає, що правових підстав для відмови йому в отриманні статусу учасника бойових дій немає, оскільки у нього наявні всі документи, які дають право на отримання спірного статусу, зокрема: накази Державної фіскальної служби України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 29 травня 2015 року №1539-о, від 26 червня 2015 року №1905-о, від 28 липня 2015 року №2268-о, від 26 серпня 2015 року №2681-о, від 08 червня 2016 року №2277-о, від 12 жовтня 2016 року №3369-о; витяги із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 23 листопада 2015 року №327, від 11 серпня 2016 року №224дск та від 29 грудня 2016 року №365 дск; витяг з наказу керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 21 липня 2016 року №036 та від 02 грудня 2016 року №064; довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10 лютого 2017 року №361/99-99-21-10-01-18д; бойове розпорядження керівника Сил спеціальних операцій з КДБ при штабі АТО №625/1 від 07 вересня 2016 року; витяг з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 24 серпня 2016 року №444 ог про нагородження грамотою за значний особистий внесок у розвиток та розбудову Збройних сил України, досягненні високі показники у військовій сфері діяльності, бездоганну сумлінну службу та з нагоди 25 річниці дня Незалежності України; витяг з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 11 жовтня 2016 року №528 ог про нагородження грамотою за сумлінне виконання службових (бойових ) завдань у складі сил Антитерористичної операції на території Донецької та луганської областей; посвідчення про нагородження відзнакою «Звитяга» №78 від 16 липня 2015 року.

Таким чином, вважаючи рішення про відмову в наданні йому статусу учасника бойових дій незаконним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. Вказував, що згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статус учасника бойових дій може бути наданий, зокрема, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи.

Зазначав, що позивач, як співробітник податкової міліції у званні підполковника податкової поліції, який у 2015 році обіймав посаду старшого слідчого з особливо важливих справ контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області, а у 2016 році посаду старшого слідчого з особливо важливих справ другого відділу розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області, на підставі наказів ДФС України перебував у відрядженні в Головному управлінні ДФС у Луганській області та Головному управлінні ДФС у Донецькій області.

До Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Словянськ) ДФС позивач не відряджався, а отже службу у підрозділі оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції не проходив, що на думку відповідача, свідчить про відсутність законодавчих підстав для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій.

Вважаючи оскаржуване позивачем рішення правомірним, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, наведених у позові. Посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, вказуючи про законність оскаржуваного рішення. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Свою позицію відносно даного спору не повідомила. При цьому, як зазначив представник Державної фіскальної служби України Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України не може забезпечити участь свого представника в судовому процесі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що він має статус учасника бойових дій, на підтвердження чого надав для ознайомлення суду відповідне посвідчення. Пояснив, що він перебував в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей та брав участь в антитерористичній операції разом із ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з жовтня 1999 року працює в податковій поліції , а з червня 2016 року - старшим слідчим з особливо важливих справ другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Наказом ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 29 травня 2015 року №1539-о ОСОБА_1 відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 01 червня по 29 червня 2015 року (29 календарних днів). (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України).
Наказом ДФС України «Про продовження відрядження працівників податкової міліції» від 26 червня 2015 року №1905-0 ОСОБА_1 продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 30 червня по 28 липня 2015 року (29 календарних днів). (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України).
Наказом ДФС України «Про продовження відрядження працівників податкової міліції» від 28 липня 2015 року №2268-о ОСОБА_1 продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 29 липня по 03 серпня 2015 року (6 календарних днів). (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, рапорти працівників).

Наказом ДФС України «Про продовження відрядження працівників податкової міліції» від 26 серпня 2015 року №2681-о ОСОБА_1 продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 27 серпня по 08 вересня 2015 року (13 календарних днів). (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України).

Згідно копії витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по строковій частині) генерал - лейтента ОСОБА_3 №327 від 23 листопада 2015 року, вважати такими, що перебували у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 01 червня по 26 вересня 2015 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого з особливо важливих справ контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області.(Підстава: рапорт заступника начальника Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення Антитерористичної операції ДФС України полковника податкової міліції Літовка Ю.М. від 18 листопада 2015 року).

Наказом ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 08 червня 2016 року №2277-о ОСОБА_1 відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 09 червня 2016 року до особливого розпорядження. (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України від 31 травня 2016 року №1239/99-99-23-01-18).

Відповідно до копії витягу з наказу Першого заступника Голови Служби - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України генерал-лейтенанта Малікова В. №036 від 21 липня 2016 року з 09 червня 2016 року ОСОБА_1 залучено до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і відряджено в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях.

Згідно копії витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по строковій частині) генерал - лейтента ОСОБА_4 №224 дск від 11 серпня 2016 року вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 червня 2016 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого з особливо важливих справ другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області (Підстава: наказ АТЦ при Службі безпеки України від 21 липня 2016 року №036, рапорт полковника податкової міліції ОСОБА_5 ( вх. №2183рт від 11 серпня 2016 року).

З копії витягу із бойового розпорядження керівника Сил спеціальних операцій з КДБ при штабі АТО полковника ОСОБА_6 №625/1 від 07 вересня 2016 року вбачається, що старшому оперативної групи ДФС України при штабі АТО було наказано сформувати слідчо-оперативну групу в складі 4 співробітників, в тому числі й підполковника податкової поліції ОСОБА_1 для виконання групою з 07 вересня 2016 року по 08 вересня 2016 року бойових завдань щодо проведення оперативно-пошукових, фільтраційних заходів, радіорозвідки та спеціальної розвідки в районі н.п. Новолуганське.

Наказом ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 12 жовтня 2016 року №3369-о ОСОБА_1 було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 20 жовтня 2016 року до особливого розпорядження. (Підстава: службова записка Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України від 04 жовтня 2016 року №2132/99-99-23-01-18, рапорти працівників).

Згідно копії витягу з наказу Т.в.о. Голови Служби - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України генерал-полковника В. Малікова №064 від 02 грудня 2016 року з 24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 вважається відкликаним з району проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей до місця постійної дислокації та виведеним з підпорядкування керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей.

Із копії витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по строковій частині) №365 дск від 29 грудня 2016 року вбачається, що з 24 жовтня 2016 року підполковник податкової міліції ОСОБА_1 , старший слідчий з особливо важливих справ другого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації.

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10 лютого 2017 року №361/99-99-21-110-01-18д, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов`янськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції підтверджується, що підполковник податкової поліції ОСОБА_1 дійсно в період з 01 червня по 06 вересня 2015 року та з 09 червня по 24 жовтня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Підстава: накази ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 29 травня 2015 року №1539-о, від 26 червня 2015 року №1905-о, від 28 липня 2015 року №2268-о, від 26 серпня 2015 року №2681-о, від 08 червня 2016 року №2277-о та від 12 жовтня 2016 року №3369-о, витяги із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 23 листопада 2015 року №327, від 11 серпня 2016 року №224дск, від 29 грудня 2016 року №365 дск, витяг з наказу керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 21 липня 2016 року №036, від 02 грудня 2016 року №064.

Крім цього, у вказаній довідці зазначено, що вона є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

За результатами проходження служби та виконання бойових завдань в зоні проведення Антитерористичної операції, ОСОБА_1 нагороджувався грамотами та відзнакою, що вбачається із: копії витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал лейтенанта Хомчака Р.Б. №444о від 24 серпня 2016 року; копії витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) генерал лейтенанта Хомчака Р.Б. №528о від 11 жовтня 2016 року, посвідчення про нагородження ОСОБА_1 відзнакою «Звитяга» №78 від 16 липня 2015 року.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до Голови Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України із заявою та матеріалами (вх.ДФС 1089/інше від 17 лютого 2017 року), й просив надати йому статус учасника бойових дій.

Як вбачається з протоколу №5 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 25 квітня 2017 року та листа Державної фіскальної служби України «Про надання інформації» від 28 квітня 2017 року №5921/м/99-99-04-04-01-14, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Підставою для відмови стало те, що статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, до яких позивач не належить.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно статті 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі-Порядок №413).

Пунктом 2 Порядку №413 визначено, що статус учасника бойових дій надається, зокрема військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

Згідно пункту 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів;

для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв;

для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами;

для осіб, які проходять службу (працюють) у військових частинах (органах, підрозділах), установах та організаціях або на підприємствах, які постійно дислокуються чи розташовані безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі.

- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, наказом Міністерства фінансів України №957 від 14 листопада 2016 року затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2016 року №1553/29683 (далі - Положення №957).

Відповідно до пункту 1 розділу I Положення №957 комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Пунктом 1 Розділу II Положення №957 визначено, що комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу II Положення №957 комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Пунктом 7 розділу II Положення №957 передбачено, що комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення;

надання недостовірних даних про особу;

виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;

наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Тобто, даною нормою передбачений вичерпний перелік підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01 червня 2015 року по 06 вересня 2015 року та з 09 червня 2016 року та по 23 жовтня 2016 року ОСОБА_1 на підставі наказів Державної фіскальної служби України відряджався до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей та брав безпосередню участь в проведенні та виконанні завдань, що покладені на підрозділи ДФС, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Зазначене відповідачем не заперечувалось.

При цьому судом також встановлено, що під час перебування в зоні Антитерористичної операції ОСОБА_1 входив до слідчо-оперативної групи для виконання завдань щодо проведення оперативно-пошукових, фільтраційних заходів, радіорозвідки та спеціальної розвідки в районі н.п. Новолуганське.

За таких обставин, оскільки позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції (що підтверджується матеріалами справи) для виконання спеціальних (бойових) завдань, то, на переконання колегії суддів, в даних спірних правовідносинах його необхідно вважати таким, який належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відтак, посилання Державної фіскальної служби України на пункт 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII як на підставу для відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій є необґрунтованим.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що вказана відповідачем підстава для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій (неналежність до осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС) не передбачена Положенням №957.

Рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, оформлене протоколом №5 від 25 квітня 2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, а також лист Державної фіскальної служби України «Про надання інформації» від 28 квітня 2017 року №5921/м/99-99-04-04-01-14, не містять будь-яку передбачену Положенням №957 підставу для відмови у наданні статусу учасника бойових дій.

Зазначене свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.

Поряд з цим безпідставним та необґрунтованим також є посилання відповідача на лист Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21 квітня 2017 року №1730/02/05.1-17 як на підставу прийняття рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки указаний лист не є нормативно-правовим актом, що створює обов`язкові правові наслідки у відповідній сфері суспільних відносин, а носить лише інформаційний, рекомендаційний та необов`язковий характер. Про це, до того ж, зазначено в самому листі від 21 квітня 2017 року №1730/02/05.1-17.

На думку колегії суддів, при прийнятті суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення безпідставно не було враховано довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10 лютого 2017 року №361/99-99-21-110-01-18д, яка, як зазначено в ній та відповідно до пункту 4 Порядку №413, є підставою для надання особі, тобто ОСОБА_1 , статусу учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність його критеріям, наведеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що при його прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі закону; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено й не розсудливо.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи Державною фіскальною службою України не доведено правомірність прийнятого Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем доведено незаконність відмови у наданні йому статусу учасника бойових дій.

Відтак, заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Також, на переконання колегії суддів, такими, що підлягають задоволенню є і позовні вимоги про зобов`язання повторно розглянути надані позивачем документи та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій, оскільки такі фактично є похідними від попередніх.

При цьому, задовольняючи позов в указаній частині, колегія суддів також виходить з наступного.

Статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено один із найважливіших принципів адміністративного судочинства принцип верховенства права, відповідно до якого згідно частини першої указаної статті людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Указаний принцип є конституційним (стаття 8 Конституції України) й означає пріоритет прав та свобод людини, справедливість і гуманізм у діяльності адміністративних органів.

Тому, вирішуючи адміністративні справи, суд має перш за все виходити із того, що людина, її права та свободи є найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права повинен втілюватись через діяльність судової влади.

Відповідно до завдання, яке сформульовано у частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, саме адміністративне судочинство спрямовано на захист прав, свобод, інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та їх посадових і службових осіб.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначені повноваження суду при вирішенні справи.

Відповідно до частини другої цієї статті у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Необхідно зазначити, що суди повинні відновлювати порушене право особи шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В ході судового розгляду даної справи встановлено та не спростовано відповідачем те, що позивачем було подано до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України усі встановлені законом документи, що дають підстави для прийняття рішення про надання особі статусу учасника бойових дій.

Оскільки інших підстав для відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, ніж тих, про які зазначено в оскаржуваному рішенні, Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України не було встановлено, то колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку буде зобов`язання Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_1 матеріали щодо визнання учасником бойових дій та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 8, 69, 70, 71, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, оформлене протоколом №5 від 25 квітня 2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_1 матеріали щодо визнання учасником бойових дій та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Судді О.П. Лелюк

П.Д. Дембіцький

В.О. Григораш

Постанова у повному обсязі складена 01 серпня 2017 року.