Справа № 816/251/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/251/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Управління Держпраці у Полтавській області
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування припису, постанови

В С Т А Н О В И В:

14.02.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування припису та постанови, а саме просить:

- визнати дії Управління Держпраці у Полтавській області щодо складання припису № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017 та постанови про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017 протиправними;

- визнати протиправними та скасувати припис № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017 та постанову про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017.

В обґрунтування адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 зазначив, що 16.01.2017 відповідачем винесено припис № 16-05-203/18 на підставі акта перевірки № 16-05-203/18 від 16.01.2016. Водночас позивач зазначає щодо відсутності порушень, указаних відповідачем в акті перевірки, оскільки позивач 01.08.2016 повідомив територіальний орган Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Також ФОП ОСОБА_1 вказав, що допуск вказаних працівників до роботи здійснено після повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівників.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення адміністративного позову заперечував, попередньо надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов. Відповідач зазначив, що відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За твердженням відповідача, ФОП ОСОБА_4 порушив зазначені положення законодавства та допустив працівників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи у той же день, що здійснив повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття на роботу працівників. У зв'язку із зазначеним, керуючись частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), спірною постановою, на думку відповідача, правомірно накладено на ФОП ОСОБА_4 штраф у розмірі 3200,00 грн /а.с. 70-73/.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2017 головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області проведено перевірку додержання ФОП ОСОБА_1 законодавства з питань праці, на підставі якої складено акт від 16.01.2017 № 16-05-203/18 /а.с. 12-37/.

Під час перевірки виявлені наступні порушення: відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або вповноваженого ним органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте, як свідчать документи та матеріали, надані в ході перевірки, а саме: накази на прийняття на роботу, табелі обліку робочого часу, відомості нарахування заробітної плати, повідомлення про прийняття на роботу, ФОП ОСОБА_1 згідно з наказами № 3-к та №4-к від 01.08.2016 прийняв та допустив до роботи продавцем непродовольчих товарів з 01.08.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Як свідчать повідомлення про прийняття на роботу, ФОП ОСОБА_1 повідомив про прийняття на роботу працівників у цей же день, а саме: 01.08.2016, чим порушив вимоги Постанови № 413 від 17.06.2015 та вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України /а.с. 35/.

16.01.2017 головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Гармаш С.М. щодо ФОП ОСОБА_1 прийнято припис № 16-05-203/18-15, у якому зазначено: при укладанні трудових договорів дотримуватися вимог частини третьої статті 24 КЗпП України /а.с. 38-39/.

25.01.2017 начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 16-05-203/18-53, якою на позивача на підставі статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 3200,00 грн /а.с. 40/.

Позивач не погодився із діями та рішеннями відповідача та звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до акта перевірки від 16.01.2017 № 16-05-203/18 позивач порушив вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови № 413 від 17.06.2015 /а.с. 12-37/.

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" (надалі - Постанова № 413) визначено, що відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України Кабінет Міністрів України постановляє: установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом (розпорядженням) ФОП ОСОБА_1 про прийняття на роботу від 01.08.2016 № 3-к ОСОБА_3 прийнято на роботу з 01.08.2016 на посаду продавця непродовольчих товарів /а.с. 112/.

Також наказом (розпорядженням) ФОП ОСОБА_1 про прийняття на роботу від 01.08.2016 № 4-к ОСОБА_2 прийнято на роботу з 01.08.2016 на посаду продавця непродовольчих товарів /а.с. 111/.

01.08.2016 ФОП ОСОБА_1 повідомлено Миргородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області про прийняття на роботу вказаних працівників /а.с. 42/.

Матеріали адміністративної справи містять лист Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 16.05.2017 № 756/10/16-20-08, у якому зазначено, що повідомлення про прийняття працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на роботу від ФОП ОСОБА_1 прийнято 01.08.2016; електронна форма повідомлення створена та зареєстрована 01.08.2016 в АІС "Податковий блок" за № /а.с.107/.

Суд зазначає, що КЗпП України та Постановою № 413 не визначено, що роботодавець має надсилати повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДФС за день до допуску працівника до роботи.

Також, за твердженням позивача, повідомлення територіальних органів ДФС про прийняття на роботу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснено ним о 09 годині 00 хвилин 01.08.2016. Водночас допуск працівників до роботи здійснено об 11 годині 00 хвилин 01.08.2016.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять наказ № 01/16-а від 27.07.2016 "Про встановлення графіку магазину", у якому зазначено: затвердити графік роботи магазину з продажу непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з 11 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, перерва на обід з 15 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, вихідні дні субота та неділя; наказ вводиться в дію з 01.08.2016 та діє до 31.08.2016 /а.с. 115/.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до яких обоє зазначили, що 01.08.2016 приступили до виконання свої посадових обов'язків об 11 годині 00 хвилин згідно з графіком роботи магазину /а.с. 116-117/.

Суд зазначає, що законодавством не визначено, що дата наказу про прийняття працівника на роботу та дата початку роботи працівника повинні різнитися.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач дотримався вимог законодавства про працю та повідомив територіальних органів ДФС перед допуском до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування припису № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017 та постанови про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017 підлягають задоволенню.

Водночас стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління Держпраці у Полтавській області щодо складання припису № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017 та постанови про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017, суд зазначає наступне.

Так, вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Водночас дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть рішення суб'єкта владних повноважень: припис № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017 та постанова про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017, оскільки саме зазначені рішення мають вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для юридичної особи прав (чи інтересів).

З огляду на викладене, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності винесення спірних рішень.

Отже, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Водночас суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється, зокрема центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір на користь позивача підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування припису та постанови задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Полтавській області № 16-05-203/18-15 від 16.01.2017.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу № 16-05-203/18-53 від 25.01.2017.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2240,00 грн (дві тисячі двісті сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна