Справа № 802/742/17-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/742/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Усенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року позивач - ФОП ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 23.05.2017 року вказаний позов задовольнив, а саме:

- визнав протиправними дії Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо ненадання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 чіткої відповіді на запитувану ним інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017.

-зобов'язав Тростянецьку районну державну адміністрацію Вінницької області надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу позивач заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 07.10.2016 позивач звернувся до Тростянецької РДА із заявою № 2, в якій просив надати відомості щодо того, чи були в період з 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_2 та просив у разі наявності таких звернень повідомити вхідний номер та дату їх надходження.

Заява отримана Тростянецькою РДА 07.10.2016, що підтверджується відміткою на примірнику заяви від 07.10.2016, та розглянута у строк, визначений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян". Однак, на дане звернення позивач чіткої відповіді не отримав, натомість 19.10.2016 одержав відповідь, яка абсолютно не стосувалась запитуваного ним періоду та запитуваної інформації.

17.11.2016 ФОП ОСОБА_4 у формі інформаційного запиту звернувся до відповідача про надання відповідної інформації щодо того, чи були в період з 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_2 та просив у разі наявності таких звернень повідомити вхідний номер та дату їх надходження та надати копії самих звернень.

Проте, позивач також не одержав чіткої відповіді на даний інформаційний запит. Натомість, 22.11.2016 одержав відповідь, яка абсолютно не стосувалась запитуваного ним періоду та запитуваної інформації.

13.03.2017 ФОП ОСОБА_2 втретє звернувся до Тростянецької РДА, надіславши відповідний інформаційний запит із аналогічним текстом. Однак на такий інформаційний запит позивач не одержав відповіді.

що 05.04.2017 адвокат Дудін Л.В., діючи в інтересах ОСОБА_2, звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації про те, чи мали місце в період 31.08.2016 по 30.09.2016 звернення громадськості щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел для ФОП ОСОБА_2 Крім того, просив у разі наявності відповідних звернень повідомити вхідний номер, дату їх надходження та надати копії таких звернень.

До адвокатського запиту були додані належним чином завірені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордера на надання правової допомоги.

Однак, і на адвокатський запит відповідач не надав запитувану інформацію, натомість, знову ж таки, надав формальну відповідь від 13.04.2017, зміст якої не стосувався запитуваної інформації.

14.04.2017 адвокат Дудін Л.В., діючи в інтересах ОСОБА_2, повторно звернувся до відповідача з аналогічним адвокатським запитом про надання відповідної інформації.

До зазначеного адвокатського запиту також були додані належним чином завірені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордера на надання правової допомоги.

У відповіді від 25.04.2017 на вказаний адвокатський запит Тростянецька РДА зазначила, що не може надати копії заяв та звернень громадян, оскільки їх зміст містить персональні дані громадян, їх розголошення суперечить Законам України "Про захист персональних даних", "Про інформацію", "Про звернення громадян", порушує права заявників та загрожує їх законним інтересам.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про інформацію", Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про звернення громадян" прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно матеріалами справи, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем була визнана частина позовних вимог, а саме щодо визнання відповідачем протиправності своїх дій щодо ненадання чіткої відповіді на запитувану позивачем інформацію відповідно до звернень, інформаційних запитів та адвокатських запитів від 07.10.2016, 17.11.2016, 13.03.2017, 05.04.2017, 14.04.2017 не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

В силу ч. 1 ст. 112 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. Згідно з частиною 4 цієї статті суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову у зазначеній частині.

Разом з тим відповідач не погоджується з частиною позовних вимог, а саме позовних вимог про зобов'язання його надати інформацію щодо того, чи у період з 31.08.2016 по 30.09.2016 зверталась громадськість зі скаргами щодо отримання ФОП ОСОБА_2 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, в разі наявності відповідних звернень, зазначити їх вхідний номер та дату надходження з наданням копій звернень.

У відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказану вимогу, прийшов до висновку про наявність у відповідача обов'язку надати позивачу вказану інформацію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII ( далі-Закон № 2657-XII).

За змістом ст.ст. 20, 21 Закону № 2657-XII, за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Статтею 6 Закону №2939-VI визначено, яка саме публічна інформація належить до інформації з обмеженим доступом, зокрема, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація та службова інформація

Згідно ч. 1 ст. 11 Закон № 2657-XII та абзацу 9 ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію" не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до преамбули Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР ( далі Закон № 393/96-ВР), цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За змістом ст. 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, зокрема скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до вимог статті 5 цього ж закону, серед іншого у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Статтею 10 Закону № 393/96-ВР встановлена заборона розголошення відомостей, що містяться у зверненнях.

Так, згідно вказаній статті, не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо це ущемлює права і законні інтереси громадян. Не допускається з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та роботи.

Разом з тим, положеннями цієї статті також передбачено, що ця заборона не поширюється на випадки повідомлення інформації, що міститься у зверненні, особам, які мають відношення до вирішення справи.

Таким чином, оскільки відповідні скарги громадян у випадку їх наявності, безпосередньо стосуються позивача (оскільки пов'язані саме з отриманням позивачем дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря), то він як особа, яка має відношення до вирішення справи в силу положень статті 10 Закону України "Про звернення громадян" має право на отримання інформації, що міститься у таких заявах.

Отже у такому випадку, у разі надання відповідачем запитуваних позивачем даних, що містяться у відповідних скаргах буде відсутнє порушення вимог законодавства про отримання інформації про особу без її згоди.

Відповідні особи під час написання скарг, відповідно до вимог вказаного закону зазначають частину свої персональних даних (таких, зокрема як прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина), та подаючи таку скаргу, фактично підтверджують згоду на використання їхніх персональних даних, які відповідно до вимог закону можуть бути надані зокрема особі, стосовно якої така скарга подається.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача стосовно ненадання позивачу правомірно запитуваної ним інформації, що свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 серпня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.