Справа № 816/827/17
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/827/17

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

суддів - Єресько Л.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання - Голубенко В.В.,

представника позивача - Гапонова О.С.,

представника відповідачів - Сухомлин Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мало - Кохнівський кар'єр" до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мало - Кохнівський кар'єр" (надалі - позивач, ТОВ "Мало - Кохнівський кар'єр") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області (надалі - відповідач-1, ГУ ДФС у Полтавській області), Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач-2, ДФС України) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.02.2017 року № , яким нарахована сума грошового зобов`язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 233 199 грн. 56 коп., з них: за основним платежем - 186 559 грн. 65 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 639 грн. 91 коп., а також рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 23.02.2017 року № прийнято відповідачем на підставі висновків перевірки про порушення ТОВ "Мало - Кохнівський кар`єр" строку проведення регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обов`язковість проведення якої встановлена пунктом 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865 (далі - Положення № 865).

Однак на думку позивача, він не має обов`язку проводити регулярну повторну геолого-економічну оцінку запасів корисних копалин ділянки надр з огляду на наступне. Постанова Кабінету міністрів України від 26.03.2008 № 264 "Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин", яка вносила зміни до пункту 25 Положення № 865 в частині обов`язкового проведення державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин кожні п`ять років, втратила чинність на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2010 року № 1236 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України". З огляду на те, що нормативно-правовий акт, яких встановлював обов`язковість проведення відповідної експертизи та оцінки, є таким, що втратив чинність з 01.01.2011 року, ТОВ "Мало - Кохнівський кар`єр" не порушив вимог Положення № 865, та не повинен нести відповідальність відповідно до пункту 252.16 статті 252 Податкового кодексу України.

Виклавши відповідні доводи, позивач наполягав на протиправності та необхідності скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.02.2017 року № та рішення Державної фіскальної служби України від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25, яким залишена без задоволення його скарга на таке податкове повідомлення - рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У письмових запереченнях відповідачі стверджували про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Позивачем, як на думку представника відповідачів, порушені вимоги пункту 25 Положення № 865 щодо проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин кожні п`ять років експлуатації ділянки надр. Зважаючи на порушення строків проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин, відповідачем, ГУ ДФС в Полтавській області, правомірно, відповідно до пункту 252.16 статті 252 Податкового кодексу України, застосований під час обчислення розміру податкового зобов'язання коефіцієнт рентабельності, який дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України, про що винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Відповідач також стверджував, що рішення Державної фіскальної служби України від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25, яким залишена без задоволення скарга на таке податкове повідомлення - рішення від 23.02.2017 року № , не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управлінської діяльності та не створює для позивача юридичних наслідків. Тому у задоволенні позовної вимоги про визнання його протиправним та скасування необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

У період з 19.12.2016 року по 31.01.2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Мало - Кохнівський кар`єр" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року та правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2015 по 30.06.2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 07.02.2017 року № 77/16-31-14-01-10/38952905 /а.с. 12-22/ (надалі - акт), в якому відображено порушення позивачем, зокрема:

- п. 252.6, п. 252.7, п. 252.16 статті 252 Податкового кодексу України, що призвело до заниження рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 186 559 грн. 65 коп., в тому числі за 2 кв. 2015 року - 123 119 грн. 28 коп., 4 кв. 2015 року - 8 604 грн. 36 коп., 1 кв. 2016 року - 16 141 грн. 45 коп., 2 кв. 2016 року - 38 694 грн. 56 коп.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесене податкове повідомлення-рішення № від 23.02.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 233 199 грн. 56 коп., з них: за основним платежем - 186 559 грн. 65 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 639 грн. 91 коп. /а.с. 32/.

Зазначене податкове повідомлення-рішення ТОВ "Мало - Кохнівський кар`єр" оскаржило в адміністративному порядку, звернувшись зі скаргою до Державної фіскальної служби України /а.с. 36-38/.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення № від 23.02.2017 року залишено без змін, а скарга - без задоволення /а.с.40-41 /.

Позивач не погодився із податковим повідомленням - рішенням № від 23.02.2017 року та рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить із такого.

За приписами пункту 251.1 статті 251 Податкового кодексу України, рентна плата складається з: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин;. рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України; рентної плати за спеціальне використання води; рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Підпунктом 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України встановлено, що платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Згідно з пунктом 252.6 статті 252 Податкового кодексу України, базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Відповідно до пункту 252.7 статті 252 Податкового кодексу України, вартість відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) за більшою з таких її величин: за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини.

Під час розрахунку рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства, підприємство застосовує коефіцієнт рентабельності гірничого підприємства (Крмпе).

Пунктом 252.16 статті 252 Податкового кодексу України встановлено, що Крмпе - коефіцієнт рентабельності гірничого підприємства, обчислений у матеріалах геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (десятковий дріб). Гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобов'язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 45 Кодексу України про надра, запаси корисних копалин розвіданих родовищ, а також запаси корисних копалин, додатково розвіданих у процесі розробки родовищ, підлягають експертизі та оцінюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідний порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865 "Про затвердження Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин".

Пунктом 25 Положення №865 (у редакції, чинній до 26.03.2008) передбачено, що повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться обов'язково у тому разі, коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими ДКЗ, або якщо списані та передбачені до списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством.

Повторна і додаткова експертиза та оцінка запасів корисних копалин проводиться у порядку, передбаченому цим Положенням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 "Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин" внесені зміни до пункту 25 Положення та викладено у наступній редакції:

"Повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п'ять років експлуатації ділянки надр, а також у разі:

коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством;

коли різниця у розмірі становить понад 20 відсотків порівняно з фактичними техніко-економічними та фінансовими показниками господарської діяльності, пов'язаної з видобуванням корисних копалин, а також коли зміни в технологічних схемах призводять до такої різниці".

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 визнано такою, що втратила чинність з 12.01.2011.

Відповідно до пункту 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 870 від 06.09.2005 року визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом (пункт 32 Правил).

Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування (пункт 32 Правил).

У мотивувальній частині Рішення від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Слід також зазначити, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 зміни та доповнення до Положення № 865 не вносились, попередня редакція пункту 25 Положення № 865 не відновлювалась.

З наведеного вбачається, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 "Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин", якою внесені зміни до пункту 25 Положення № 865, втратила чинність 12.01.2011, а попередня редакція пункту 25 Положення № 865 не відновлювалась, то з цього моменту попередня та наступна редакції пункту 25 Положення №865 не є чинними.

Отже, фактично станом на момент винесення спірного податкового повідомлення - рішення вимоги пункту 25 Положення № 865 у жодній із вищевказаних редакцій не діяли.

Тобто, обов`язку проводити кожні п`ять років повторну державну експертизу та оцінку запасів родовищ корисних копалин, підприємство не має, через відсутність таких вимог у діючому законодавстві.

Таким чином, оскільки ТОВ "Мало-Кохнівський кар`єр" не повинно проводити регулярну повторну державну експертизу та оцінку запасів родовищ корисних копалин ділянки надр, то й податкові зобов`язання за порушення строків її проведення із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки НБУ, не повинні застосовуватись.

Суд звертає окрему увагу на те, що питання наявності чи відсутності у позивача обов"язку проведення регулярної повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин ділянки надр вже досліджувалося судами.

Так постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі № 816/1591/16 за позовом ТОВ "Мало-Кохнівський кар`єр" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним і скасування наказу, було задоволено позов та скасовано наказ відповідача, який встановлював ТОВ "Мало-Кохнівський кар`єр" строк для проведення регулярної повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин. Підстави для скасування судом такого наказу були аналогічними - відсутність нормативно встановленого обов"язку проведення регулярної повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин.

Дана постанова залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року (а.с. 42-56)

За таких обставин, відповідач не мав правових підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким нараховане грошове зобов`язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки НБУ .

Отже, податкове повідомлення - рішення № від 23.02.2017 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимогам позивача про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДФС України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг платника податків є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноважених органів.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Отже, суд не може оцінювати повноту розгляду ДФС України скарги позивача та вмотивованість і обґрунтованість рішення про результати її розгляду.

Доводи позивача, викладені у скарзі, мають оцінюватися судом під час розгляду справи щодо оскарження податкового повідомлення - рішення. Саме такий спосіб захисту порушеного права передбачено нормами Податкового кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача.

Таке рішення не створює для позивача юридичних наслідків, та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 27.04.2017 року № 9077/6/99-99-11-03-01-25, задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Мало - Кохнівський кар`єр" такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області № від 23 лютого 2017 року - визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мало-Кохнівський кар"єр" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 498 грн. (три тисячі чотириста дев"яносто вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2017 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков
суддя суддя Л.О. Єресько Є.Б. Супрун