Справа № 725/3398/17
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3398/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив примусово видворити громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України; затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном до 6 місяців.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що 03.08.2017 року відповідач був затриманий під час спроби незаконного перетину державного кордону України з Румунією в групі осіб, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Черепківка» Чернівецького прикордонного загону, за що був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В подальшому, ОСОБА_2 був затриманий в порядку передбаченому ст. 263 КУпАП та в ході з'ясування обставин його перебування на території України було встановлено, що в 2013 році відповідач прибув до України на навчання, проте був відрахований з навчального закладу та повернувся в країну походження, а його посвідка на тимчасове проживання в Україні була скасована. Проте, в жовтні 2016 року, він знову прибув в Україну, де проживав у своїх друзів, працював на різних роботах та познайомився з громадянином Королівства Марокко ОСОБА_6, з яким вони вирішили потрапити до країн Західної Європи з метою пошуку кращого життя.

Реалізуючи свій умисел, відповідач спільно з ОСОБА_6 прибули в м.Чернівці та 03.08.2017 року винайняли транспортний засіб - таксі, яким поїхали ближче до державного кордону України з Румунії, після чого були затримані прикордонниками при спробі перетину кордону поза встановленими пунктами пропуску.

Крім того, було встановлено, що ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення педбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та відносно нього Дніпровським районним відділом ГУДМС України в м.Києві прийнято рішення про примусове повернення за межі України, проте відповідач у визначені терміни територію України не покинув.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому, також уточним свою позовні вимоги та просив видворити відповідача за межі України, а саме в Алжирську Народну Демократичну Республіку.

Згідно з ч. 4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідач, в судовому засіданні, за участю перекладача, надав пояснення, якими підтвердив обставини, викладені у позовній заяві щодо невиконання у встановлені строки рішення про примусове повернення. Пояснив, що ажає залишитись в Україні і дочекатись леголізації свого перебування.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частиною першою ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03.08.2017 року о 03 год. 10 хв. на відстані 200 метрів від державного кордону на напрямку 830 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Черепківка» Чернівецького прикордонного загону відповідач був затриманий в порядку передбаченому ст. 263 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 та поміщений в пункт тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення.

В подальшому, постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.08.2017 року, по фактах викладених у вказаному протоколі, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач грубо порушив встановлений законом порядок перетину державного кордону, визначний Законом України «Про державний кордон України», ст. 9 якого передбачено порядок перетину кордону, а саме перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах пішохідного сполучення через державний кордон в пунктах пропуску, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно з вимогами якої іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, судом встановлено, що 29.03.2017 року Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві було прийнято рішення про примусове повернення відповідача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 27.04.2017 року, вказане рішення відповідачем у встановлені терміни не виконане.

Згідно ч. 5,6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З системного аналізу положень ст.ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи повинні передувати дві обставини, а саме: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно вимог ч. 2, ч. 7 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Представлені позивачем документи, які додані до матеріалів справи та пояснення відповідача свідчать про те, що останній, реалізуючи свій умисел виїхати у країни Західної Європи, намагався незаконно перетнути кордон України з Румунією, не виконав у встановлені терміни рішення про примусове повернення, що в свою чергу свідчить про наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від самостійного та добровільного залишення території України, а також буде намагатись повторити спробу незаконного перетину державного кордону.

Будь-яких доказів, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи положення ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для видворення відповідача за межі території України та для забезпечення належного виконання вказаного рішення, останнього слід затримати з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном до 6 місяців.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 15,26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2,6, 70,71,86,159-163, 167, 183-7, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме в Алжирську Народну Демократичну Республіку.

Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (Волинська обл., Ківерцівський район, с. Журавичі, вул. Перемоги, 27) терміном до 6 місяців.

В порядку ч. 2 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 5-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Галичанський О. І.