Справа № 591/4983/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 р. Справа № 591/4983/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13.05.2017р. по справі № 591/4983/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради №1211-МР від 29 лютого 2012 року, щодо обмеження продажу алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива в нічний час з 22-00 до 08-00 години в підприємствах торгівлі.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує , що суд першої інстанції проігнорував висновки Верховного суду України викладені в постанові від 24.05.2016 по справі № 2а-54/10 стосовно даного , висновки суду не відповідають дійсності, оскільки, в позові чітко вказано, що оскаржуване рішення порушує право позивача як споживача, передбачене статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів», тому не відповідає вимогам норм діючого законодавства. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2017 р. , прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, визнати протиправним та рішення Сумської міської ради № 1211-МР від «29» лютого 2012 р. щодо обмеження продажу алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива в нічний час з 22.00 години до 08.00 години в підприємствах торгівлі.

Сумська міська рада заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає постанову суду першої інстанції правомірною, просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.02.2012 року Сумською міською радою прийнято рішення про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольних) на території м. Суми у об'єктах торгівлі, крім підприємств ресторанного господарства у період часу з 22 годин до 8 годин кожного дня.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того , що позивач про порушення своїх прав в адміністративному позові не вказує. Крім того, рішення Сумської міської ради від 29.02.2012 року №1211-МР «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) на території міста Суми» вже оскаржувалось з тих самих підстав і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року по справі №1805/2а-4709/12 колегія суддів встановила, що у Сумської міської ради наявні повноваження щодо встановлення порядку роботи підприємств сфери обслуговування та відмовила в задоволенні позову про скасування відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Проте , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР (далі Закон України № 280/97-ВР ) визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні інші акти, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад.

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» .

Так, згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» статті 30 Закону України № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» статті 30 України Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Із наведених норм вбачається, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені Правилами, які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торгівельного обслуговування (абзац перший пункту 1 Правил).

Пунктом 7 Правил передбачено, що режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій встановлюється суб'єктом господарської діяльності за погодженням з органами місцевого самоврядування.

Порядок та умови продажу алкогольних та слабоалкогольних напоїв встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, відповідно до статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: особам, які не досягли 18 років; у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); з торгових автоматів; на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; з рук; у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до частини 3 статті 15-3 цього ж Закону на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалгольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Тобто, Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до компетенції сільських, селищних та міських рад віднесена заборона або обмеження продажу алкогольних та тютюнових виробів, проте, лише на час проведення масових заходів.

Виходячи з положення підпункту 4 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР реалізація повноважень органу місцевого самоврядування по забороні продажу алкогольних напоїв могла реалізовуватись тільки шляхом погодження з власниками режиму роботи відповідних торгових закладів чи відділів.

Враховуючи те, що оскаржуваними положеннями Рішення Міськрада фактично не встановила режим роботи магазину, а заборонила торгівлю в певний період часу, тобто вчинила дії поза межами повноважень визначених як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так і Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», то висновок суду першої інстанцій ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки встановлення органом місцевого самоврядування постійної заборони (обмеження) щодо торгівлі алкогольними напоями виходить за межі наданих йому повноважень, встановлених наведеними Законами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року (справа № 2а-54/10).

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку , що в даному випадку відповідач фактично не встановив режим роботи магазину, а заборонив торгівлю в певний період часу, тобто вчинив дії поза межами повноважень визначених як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так і Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Посилання суду першої інстанції на не вказання позивачем про порушення його прав за захистом яких він звернувся з даним позовом є помилковими, оскільки в позові ОСОБА_1 чітко вказує, що оскаржуване рішення порушує його право як споживача, передбачене статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час, обмежує обіг окремих видів товару, а тому не відповідає вимогам норм діючого законодавства.

Також, суд першої інстанції помилково врахував при вирішенні даного спору постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року по справі №1805/2а-4709/12, оскільки висновки, викладені в даній постанові не мають приюдиційного значення в розумінні ст. 72 КАС України.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позову .

Відповідно до ч. 11 ст. 171 КАС України резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13.05.2017р. по справі № 591/4983/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 29.02.2012 року № 1211-МР «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольних) на території міста Суми» у період з 22 години до 8 години кожного дня.

Зобов'язати Сумську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання протиправним та скасування нормативно-правового акта у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено відповідно до вимог ч. 11 ст. 171 КАС України .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 07.08.2017 р.