Справа № 818/1027/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р. Справа № 818/1027/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шаповал Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1027/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Сумах) в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2016 № 9392-1705 про визначення суми податкового зобов'язання з земельного податку в сумі 3 652, 78 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що як приватна особа має у власності нежитлове підвальне приміщення площею 109,9 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, яке розташоване у підвалі п'ятиповерхового житлового будинку. Право власності на земельну ділянку не оформлене.

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.04.2016 року №9392-1705, яким позивачу визначив позивачу суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб в сумі 3652,78 грн.

Позивач не погоджується із сумою податкового зобов'язання з земельного податку, оскільки підставою для розрахунку земельного податку стали не відомості з державного земельного кадастру, а довідка Сумського міського бюро технічної інвентаризації від 22.10.2012 року № 09434023, в якій зазначено, що відсоток площі підвалу в будинку №38 по відношенню до загальної площі будівлі складає 3%.

Водночас позивач зазначає, що у наданій на його запит листі-відповіді Управління Держгеокадастру від 23 червня 2017 року зазначено, що відомості про встановлення та закріплення меж земельної ділянки прибудинкової території житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в управлінні відсутні. Згідно даних НКС ділянка не сформована, тобто кадастровий номер її не визначений, інформація про площу прибудинкової території відсутня. Згідно "Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 25.11.2016 № 489 надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищезгаданої земельної ділянки неможливо, так як відсутній кадастровий номер.

Позивач зауважує, що чинними нормами Податкового Кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, отже, на підставі того, що за адресою АДРЕСА_2. ділянка не сформована, тобто кадастровий номер її не визначений, інформація про площу прибудинкової території відсутня, а тому відповідно до п.п. 271.1.1, 271.2 та 286.6 Податкового Кодексу України відсутня база оподаткування для нарахування земельного податку позивачу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що право користування земельною ділянкою, на якій розміщено будівлю чи споруду, є невід'ємним від права користування цією будівлею чи спорудою. Таке право користування визначене Законом, а саме ч. ст. 120 Земельного кодексу України та ч.2 ст. 377 Цивільного кодексу України.

Враховуючи що позивач є власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2, він користується земельною ділянкою, на якій розміщено це нерухоме майно (нежитлове приміщення) та тією частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цього нерухомого майна.

Згідно з п.п 4.8. рішення Сумської міської ради № 4562-МР від 08.07.2015 року податок за земельні ділянки, що відносяться до земель громадської забудови, які надані для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, справляється у розмірі 1,5 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

Тому для нарахування земельного податку позивачу використана ставка земельного податку у розмірі 1,5% від їх нормативно грошової оцінки землі.

У зв'язку з цим податкове зобов'язання позивача за основним платежем земельного податку на 2016 рік (за користування земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні згідно із Законом за адресою АДРЕСА_2) складає 3 652,78 грн. (95,26 * (2556,36*1,5%) = 3652,78 грн.

Враховуючи викладене вище, Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління у Сумській області вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим, а заявлений у даній справі адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін та позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 105,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 12).

07.04.2016 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 07.04.2016 № 9392-1705, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб в сумі 3652,78 грн. (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Земельний податок, згідно з пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 Податкового кодексу України).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст.287 Податкового кодексу України).

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Право власності на земельну ділянку та право оренди земельної ділянки, згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), а в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Зазначеними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статі 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287 Податкового кодексу України).

Тобто, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов'язок зі сплати земельного податку виникає, в такому випадку, з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 07 липня 2015 року по справі № 21-775а15.

Разом із тим, суд наголошує, що в силу приписів п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тобто, позивач має сплачувати земельний податок за площі під нежитловими приміщеннями, що йому належать, з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

На підставі розрахунку земельного податку, судом встановлено, що відповідачем для розрахування ОСОБА_1 земельного податку взято наступні показники: загальну площу нежитлових приміщень, що належать позивачу - 105,7 кв.м, нормативно-грошову оцінку за 1 кв.м. - 2556,36 грн., а також ставку податку на 2016 рік (у % до грошової оцінки) - 1,5 (а. с. 14).

На підставі вказаних показників позивачу нараховано земельний податок на 2016 рік у розмірі 3652, 78 грн. (а.с. 11).

З наведеного розрахунку вбачається, що відповідачем під час розрахунку земельного податку позивачу не здійснено розрахування пропорційної частки прибудинкової території, яка припадає на належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення загальною площею 105,7 кв.м.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що загальна площа житлового будинку за адресою вул. Кірова,38 становить 3175,3 кв.м. (а.с. 13).

Отже, при проведенні розрахунку земельного податку ОСОБА_1 податковий орган неправильно визначив розмір земельного податку, що призвело до завищення суми податку, визначеного в оскарженому податковому повідомленні-рішенні.

Зазначений розрахунок в якості доказу правомірності нарахування позивачу податку на землю судом не приймається до уваги, оскільки він не містить в собі всіх складових необхідних для визначення позивачу земельного податку. З аналізу розрахунку не можливо встановити дійсний об'єкт оподаткування податком на землю, а саме дійсну площу землі пропорційно до належного позивачу нерухомого майна та його нормативно грошову оцінку.

Тобто, суд зазначає, що при здійсненні розрахунку земельного податку контролюючим органом порушено вимоги Податкового кодексу України, оскільки, по перше, податковий орган не звертався до територіального органу Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки і не отримав даних державного земельного кадастру у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що передбачено п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, по друге, контролюючим органом також не було враховано і вимоги пропорційності, передбачені п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що 08.07.2015 року Сумською міською радою прийнято рішення №4562-МР «Про встановлення плати за землю на території міста Суми».

Так, відповідач під час визначення розміру земельного податку використовує п 4.8 рішення Сумської міської ради від 08.07.2015 року №4562-МР, згідно змісту якого податок на земельні ділянки, що відносяться до земель громадської забудови, які надані для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови , справляються у розмірі 1,5 % від їх нормативної грошової оцінки.

Проте, згідно додатку зазначеного рішення визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 (комерційна).

Зазначені обставини свідчать, що відповідач складаючи розрахунок застосував до зазначеної земельної ділянки податок на земельні ділянки, що відносяться до земель громадської забудови, які надані для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови та застосував нормативну грошову оцінку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 (комерційна).

Проте, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів використання зазначеної земельної ділянки позивачем у комерційних цілях та не надано пояснень обґрунтованості застосування нормативної грошової оцінки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, як комерційної.

За таких умов відповідачем в порушення приписів статті 72 КАС України не надано доказів правомірності винесеного відносно позивача податкового повідомлення-рішення, що не дає можливості перевірити дотримання відповідачем вимог пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України, та унеможливлює перевірку правильності визначення позивачу суми грошового зобов'язання, зазначеної у податковому повідомленні-рішенні.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, позивачу відшкодовується за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області сума судового збору в розмірі в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області від 07.04.2016 № 9392-1705.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, Покровська площа, 2, м. Суми, ідентифікаційний код 39563287) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 07.08.2017.

Суддя О.А. Прилипчук