Справа № 266/1033/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сараєв І.А.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року справа №266/1033/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 травня 2017 року у справі № 266/1033/17 (головуючий І інстанції Сараєв І.А.) за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання противоправним рішення та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції в якому просив визнати протиправними дії відповідача під час винесення Постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕАА № 073461 від 19.03.2017 року чим були порушені його права згідно Конституції України та КупАП. Вказану постанову, якою на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., просив скасувати.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 травня 2017 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки, відповідачем не надано доказів скоєння громадянином адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права та неправильного вирішення справи по суті. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Розгляд справи здійснювати у його відсутність

Позивач надіслав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилається на законність та обґрунтованість прийнятого рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Розгляд справи просив здійснювати у його відсутність.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, та наданих заперечень, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 073461 від 19.03.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та призначений штраф у розмірі 255 гривень. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_4, 19.03.2017 року о 12.37 годині по пр. Будівельників, 92 в м. Маріуполі, порушив правила зупинки, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п. 15.9 е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з даною постановою, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України і 30.06.1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі зміна та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху зупинка заборонена ближче 30 метрів посадкових майданчиків для зупинки транспортних засобів .

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Санкція даної статі передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 9 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи),

який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по

батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке

адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Частиною 1 ст. 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 285 КУпАП Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто, постанову винесено уповноваженою особою.

Згідно, з ч. 5 ст. 258 КУпАП вбачається, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до відеозапису з нагрудної боді камери патрульного поліцейського № 575000827, який долучений до матеріалів справи, вбачається погодження позивача щодо відповідного порушення ним ПДР України (а.с.16).

Крім того, відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 Інструкції передбачено що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач діяв в межах наданих повноважень у визначений законодавством спосіб при встановлені порушення ПДР України та оформленні належним чином постанови ПС2 № 597843 від 15.07.2016 року, а також обранні міри покарання.

Стосовно посилань позивача на рішення Контситуційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року (далі - Рішення № 5-рп/2015), колегія суддів зазначає наступне.

Вказане рішення Конституційного суду було прийнято до змін внесених 14.07.2015 року № 596 - VIII Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст. 33, 221, 258, 276 КУпАП. Розглянуте Конституційним судом питання у рішенні від 26.05.2015 року, стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року. Так, у ст. 258 було змінено другу частину такого змісту: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що пункт 2.3 Рішення № 5-рп/2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції який наведений як вже згадувалось в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте, посилання позивача на те, що його клопотання не були задоволені, спростовується положенням п.6 розділу IV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, та положення статті 278 КУпАП необхідно зазначити, шо ці норми вказують саме на необхідність вирішення посадовими особами органів поліції питання щодо задоволення клопотань, але ніяк не вміняють патрульним поліцейським обов'язку задовольняти такі клопотання. Щодо порушення права позивача на захист, колегія суддів погоджується з доводом відповідача стосовно надання інспектором міліції достатнього часу громадянину для виклику фахівця в області права.

Аналізуючи встановлені у справи обставини та приведені норми законодавства, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності оскаржуваних дій відповідача та прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач діяв в межах наданих повноважень у визначений законодавством спосіб при встановлені порушення ПДР України та оформленні належним чином постанови ЕАА № 073461 від 19.03.2017 року та обрання міри покарання.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при не вірному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, та спростовуються до водами апеляційної скарги, тому вбачає підстави для скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 41, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 травня 2017 року у справі № 266/1033/17 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 травня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії відповідача, під час винесення Постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕАА № 073461 від 19.03.2017 року котрими було порушено права ОСОБА_4 згідно Конституції України та КупАП а також скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 073461 від 19.03.2017 року про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова