Справа № 820/766/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

26 липня 2017 р. №820/766/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - Тараніної О.В.,

представника відповідача - Стріжкова А.Р.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.12.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки судження податкового органу про порушення вимог податкового законодавства ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ" виходить виключно з мотивів наявності щодо контрагентів позивача ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" певних висновків, викладених у податковій інформації інших податкових інспекцій. Позиція відповідача спростовується наявністю первинної документації щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Стріжкова А.Р. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на податкову інформацію Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.06.2016 №27/10-13-14-04 щодо ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", а також на податкову інформацію Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04.08.2016 №2287/10-06-12-01 щодо ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами за період 01.05.2016 по 04.08.2016. Вказав про неможливість встановлення фактів реального постачання, переміщення товару між позивачем та його контрагентами.

Представник позивача - Тараніна О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача - Стріжков А.Р. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ" (далі - ТОВ "ВП ІНСАЙТ") зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області як платник податків, є платником податку на додану вартість.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ТОВ "ВП ІНСАЙТ" має ліцензію від 18.10.2013 №279765, що надає право здійснювати господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури, яка видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, термін дії якої з 11.10.2013 по 11.10.2016, що діяла на час спірних правовідносин (а. с. 109).

Судом встановлено, що Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ВП ІНСАЙТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" за березень 2016 року та включення до податкової звітності за серпень 2016 року суми податкового кредиту по взаємовідносинам ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" за період червень 2016 року.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складений акт від 18.11.2016 №4602/20-30-14-02-08/38494270 (а.с.10-14), у висновках якого встановлено порушення вимог п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 132673 грн., у т.ч. за березень 2016 року у сумі 62535 грн., серпень 2016 року у сумі 70138 грн.

Судом встановлено, що позивачем на акт перевірки подано заперечення до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. За результатами розгляду вказаних заперечень на акт перевірки прийнято рішення, викладене у листі Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 06.12.2016 №22976/10/20-30-14-02-20 (а.с.15-16), в якому визначено, що висновки вказаного акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення 09.12.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 199009,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 132673 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 66336,50 грн. (а. с.9).

Зазначене податкове повідомлення - рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Харківській області (а.с.17-20).

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 07.02.2017 № 843/10/20-40-10-01-14 скарга директора ТОВ "ВП ІНСАЙТ" залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення - без змін ( а.с.23-26).

Перевіряючи обґрунтованість висновків Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 18.11.2016 №4602/20-30-14-02-08/38494270, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі податкової інформації Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.06.2016 №27/10-13-14-04 щодо ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", та податкової інформації Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04.08.2016 №2287/10-06-12-01 щодо ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами за період 01.05.2016 по 04.08.2016, а також відсутності документів щодо транспортування придбаного товару, у зв'язку з чим податковим органом зроблено висновок, що позивач неправомірно відніс до складу податкового кредиту податкові накладні від ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" за червень 2016 року, а також від ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" за березень 2016 року, що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 132373 грн., у т.ч. за березень 2016 року у сумі 62535 грн., серпень 2016 року у сумі 70138 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ "ВП ІНСАЙТ" (покупець) та ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" (постачальник), укладено договір поставки від 10.03.2016 №1003-16/01 (а.с.27-30). Згідно п.п.1.1 вказаного договору поставки - постачальник зобов'язується передати покупцеві у власність, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити наступний товар: матеріали верхнього будування колії.

На виконання умов договору, а саме: специфікацій до договору (а.с.31-32) ТОВ "ВП ІНСАЙТ" прийняло товар - клема ПК, що підтверджується видатковою накладною (а.с.33), сплатило його вартість, що підтверджується платіжними доручення (а.с.35-38), а ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" виписало податкову накладну (а.с.34), що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних ним за вказаним договором ТМЦ.

На підтвердження оприбуткування придбаних ТМЦ позивачем до матеріалів справи надано оборотно - сальдові відомості по рахунку 281, а також по рахунку 631 за березень 2016 року (а.с.39-46).

Також судом встановлено, що між ТОВ "ВП ІНСАЙТ" (покупець) та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" (постачальник), укладено договір поставки від 01.06.2016 №01-06 (а.с.47-50). Згідно п.п.1.1 вказаного договору поставки - постачальник зобов'язується передати покупцеві у власність, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити наступний товар: матеріали верхнього будування колії.

На виконання умов договору, а саме: специфікацій до договору (а.с.51-70) ТОВ "ВП ІНСАЙТ" прийняло товар - болт клемний у зборі б/в, брус дерев'яний просочений хвойних порід 180*250-3000, шайба двовиткова с/п, баланс щебневий, тощо, що підтверджується видатковими накладними (а.с.71-73), сплатило його вартість, що підтверджується платіжними доручення (а.с.91-96), а ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" виписало податкові накладні (а.с.74-78), що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість у ціні придбаних ним за вказаним договором ТМЦ.

На підтвердження оприбуткування придбаних ТМЦ позивачем до матеріалів справи надано оборотно - сальдові відомості по рахунку 281, а також по рахунку 631 за червень 2016 року (а.с.79-70).

Судом встановлено в ході судового розгляду справи, що вказані договори поставки з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" були укладені для здійснення господарської діяльності шляхом подальшої реалізації в сфері зовнішньоекономічної діяльності, а також використання придбаних ТМЦ при наданні послуг з капітального ремонту приміщень контрагенту - покупцю, відповідно, для отримання в майбутньому прибутку, що підтверджується наданими первинними документами, а саме: договором на виконання робіт, договором субпідряду, актом списання активів, договірними цінами, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, тощо (а.с.143-181).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Позивач сплатив відповідні витрати, суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з ПДВ у перевіряємий період, поданих до податкового органу.

Таким чином, ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "ВП ІНСАЙТ" прийняло ТМЦ за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "ВП ІНСАЙТ" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні у справі докази не містять наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "ВП ІНСАЙТ" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується відповідними договорами оренди приміщень, додатковими угодами та актами приймання передачі (а.с.110-142), свідчить про наявність умов необхідних для здійснення господарської діяльності - в сфері зовнішньоекономічної діяльності, а також надання послуг з капітального ремонту приміщень та виконання будівельних робіт контрагентам - покупцям.

Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Згідно положень ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ТМЦ у контрагентів ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: в сфері зовнішньоекономічної діяльності, а також надання послуг з капітального ремонту приміщень та виконання будівельних робіт контрагентам - покупцям.

Позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "ВП ІНСАЙТ".

Таким чином, позивачем дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД", позивачем подано декларації з ПДВ, розрахунки податку на додану вартість. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на податкову інформацію Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22.06.2016 №27/10-13-14-04 щодо ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП", а також на податкову інформацію Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04.08.2016 №2287/10-06-12-01 щодо ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" з питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами за період 01.05.2016 по 04.08.2016 - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо доводів представника відповідача стосовно наявності кримінального провадження № 0000177 від 10.08.2016, суд зазначає, що виходячи з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.17 по справі №761/16628/17 (провадження №1- кс/761/10401/2017) слідчими Слідчого управління фінансових розслідувань Офісу ВПП ДФС здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000177 щодо службових осіб ТОВ «Паритет-Агро».

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що між позивачем та ТОВ «Паритет-Агро» та його посадовими особами існували будь - які господарські взаємовідносини.

Водночас, суд зазначає, що доводи відповідача щодо відсутності товарно-транспортних накладних по взаємовідносинам з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД" не підтверджують безтоварності операцій, оскільки в ході судового розгляду встановлено наявність операцій з поставки товарів. В даному випадку основне - це наявність первинних документів на підтвердження саме факту постачання товарів, а підтвердження їх перевезення є другорядним.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 у справі № К/800/20004/15, від 23.09.2015 у справі № К/800/22363/15, від 27.07.2015 у справі № К/800/56974/13, від 07.12.2015 у справі № К/800/17289/13.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "ТРЕВІС ГРУПП" та ТОВ "БОРИСФЕН-ГРУП-ЛТД", та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.12.2016 № є необґрунтованим, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 2985,13 грн., що підтверджується квитанцією від 21.02.2017 №8 (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 09.12.2016 №.

Стягнути з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ" (, поштовий індекс 61093, м. Харків, вул. Рилєєва, 60) у розмірі 2985,13 грн. (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять гривень 13 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 02 серпня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.