Справа № 804/3748/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 р. Справа № 804/3748/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі до Державного підприємства "Дніпропетровський експериментальний виноробний завод" про стягнення заборгованості, -
Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Дніпропетровський експериментальний виноробний завод" (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість зі сплати страхових внесків, нарахованих фінансових санкцій та пені в сумі 23 328,47 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не сплачено своєчасно страхові внески, що в сукупності разом з фінансовими санкціями та пенею становить 23 328,47 грн., чим порушено п. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечення на позовну заяву та заяву про відкладення розгляду справи не надав.
Зважаючи на приписи ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст. 122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство "Дніпропетровський експериментальний виноробний завод", є юридичною особою і зареєстроване в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Згідно даних, які містяться у матеріалах справи, відповідач не своєчасно сплачував страхові внески за період лютий 2008 року - березень 2009 року, що призвело до утворення заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 23 328,47 грн.
Заборгованість відповідача підтверджується: наявними в матеріалах справи копією Розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті, які самостійно подано до Пенсійного фонду, копією рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату страхувальниками страхових внесків №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15, №16, №17, №18, №19, №20, №21, №22, №23, №24, №25, №26 від 16.07.2015 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 1058-IV) .
Згідно приписів ст. 1 Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону № 400/97-ВР, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.
Згідно ст. 17 Закону України № 1058-IV страхувальник (роботодавець та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування) зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.
Статтею 19 Закону № 1058-IV встановлено, що страхові внески до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нараховуються роботодавцем на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Відповідно до вимог ст. 20 Закону № 1058-ІV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим періодом для страхувальників є календарний місяць.
Згідно з ч. 2 ст. 106 Закону № 1058-ІV (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058-ІV за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суму своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Ч. 5 ст. 106 Закону № 1058-ІV (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.
Ч.15 Закону № 1058-ІV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Відповідно до абз. 5, 6 ч.7 розділу 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.
На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Отже, судом встановлено наявність у відповідача заборгованості зі сплати фінансових санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків в сумі 23 328,47 грн.
Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем суду надано не було.
Також судом враховано, що ні дії позивача з приводу застосування штрафних санкцій та пені, ні сам розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідачем не оскаржено.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що сума заборгованості згідно рішень №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15, №16, №17, №18, №19, №20, №21, №22, №23, №24, №25, №26 від 16.07.2015 року у в розмірі 23 328,47 грн. не погашена, вона підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись вимогами ст.ст. 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі до Державного підприємства "Дніпропетровський експериментальний виноробний завод" про стягнення заборгованості - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко