Справа № 754/7761/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/7761/17
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2, до Департаменту соціальної політики, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2, звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів Департаменту соціальної політики (далі - ДСП), Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року ОСОБА_2 було визнано недієздатним.

Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2014 року, опікуном ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1, яка є його рідною бабою.

19.06.2015 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення про відібрання недієздатного ОСОБА_2 у прийомних батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

До квітня 2015 року включно пенсію по інвалідності недієздатного ОСОБА_2 отримували прийомні батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В квітні 2015 року позивач передала відповідні документи про призначення її опікуном над недієздатним ОСОБА_2 до УПтаСЗН Деснянської в м. Києві державної адміністрації.

Зі слів працівників УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА позивачу відомо, що з квітня 2015 року виплати пенсії по інвалідності недієздатного ОСОБА_2 було призупинено, про що було зроблено відповідний запис.

Після передачі справи ОСОБА_2 з УПта СЗН Деснянської в м. Києві РДА до УПтаСЗН Дніпровської в м. Києві РДА станом на 01.12.2015 року виникла заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.11.2015 року, тобто, за 8 місяців.

23.12.2015 року та 29.01.2016 року позивач отримала поштові перекази на ім'я ОСОБА_2 на суму 3759 грн. та 3540 грн. в якості соціальної допомоги недієздатному ОСОБА_2 за серпень, вересень, жовтень та листопад 2015 року.

Позивач вважає, що посадовими особами відповідачів УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА та ДСП були вчинені неправомірні дії щодо виплати соціальної допомоги недієздатного ОСОБА_2 в період з квітня 2015 року по липень 2015 року особі, яка не мала законних підстав на її отримання, а саме ОСОБА_6, що призвело до неотримання коштів на забезпечення недієздатного ОСОБА_2

З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду за захистом порушених прав її недієздатного підопічного ОСОБА_2

03.07.2017 року та 04.07.2017 року до суду надійшли, а 31.07.2017 року були отримані суддею заперечення відповідачів ДСП та УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА відповідно проти позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА та ДСП через представників просять відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Відповідач ДСП в обгрунтування підстав своїх заперечень зазначає, що виплата ОСОБА_2 державної соціальної допомоги за період з 01.12.2014 року по 31.07.2015 року здійснювалась щомісячно по відомості №5 через відділення поштового зв'язку №222 та згідно звітів, наданих відділенням поштового зв'язку №222, зазначені кошти недієздатним ОСОБА_2 були отримані. При цьому, відповідно до рішення УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА, у зв'язку зі зміною місця проживання, з 01.12.2015 року виплата державної соціальної допомоги припинена.

23.07.20-15 року позивач звернулась до УПтаСЗН Дніпровської в м. Києві РДА щодо призначення державної соціальної допомоги у відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2014 року про визнання її опікуном над недієздатним ОСОБА_2, на підставі чого з 01.2015 року УПтаСЗН Дніпровської в м. Києві РДА було призначено державну соціальну допомогу ОСОБА_2 Одночасно повідомлялось про те, що виплата державної соціальної допомоги за новим місцем проживання ОСОБА_2 здійснена поштовими переказами за серпень та жовтень 2015 року в сумі 3579 грн., за вересень та листопад 2015 року в сумі 3540,25 грн.

ДСП через представника стверджує, що кошти державної соціальної допомоги за період з 02.12.2014 року по 30.11.2015 року виплачувалися безпосередньо інваліду з дитинства ОСОБА_2, а тому забезпечити виплату зазначеної соціальної допомоги позивачу неможливо.

В свою чергу, відповідач УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА через представника свої заперечення мотивує тим, що державна соціальна допомога за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року інваліду з дитинства ОСОБА_2 виплачена в повному обсязі.

Також зазначає, що звернення позивача щодо призначення державної соціальної допомоги надійшло до УПтаСЗН Дніпровської в м. Києві РДА, за місцем проживання позивача (АДРЕСА_1) лише 23.07.2015 року. А в період з квітня 2015 року по липень 2015 року державна соціальна допомога на ім'я ОСОБА_2 була нарахована за адресою: АДРЕСА_2 та виплачена при доставці листоношею відділення поштового зв'язку Київ-222 до дому особисто за пред'явленим паспортом в присутності ОСОБА_6 Підпис за отримані кошти у відомостях за недієздатного ОСОБА_2 вчиняла ОСОБА_6, що підтверджується листом ПАТ «Укрпошта» від 15.05.2017 року №31/52-Д-К-248. Таким чином, в період з квітня 2015 року по липень 2015 року недієздатний ОСОБА_2 перебував на утриманні, проживав ще у своїх прийомних батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, незважаючи на те, що його опікуном вже була позивач ОСОБА_1

Враховуючи викладене, відповідачі через представників вважають, що з їхнього боку неправомірних дій вчинено не було.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено, що, відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач через представника просить визнати дії відповідачів щодо виплати соціальної допомоги інваліду дитинства ОСОБА_2 особі, яка не мала законних прав на отримання зазначенихї коштів, а також стягнути з відповідачів на користь інваліда дитинства ОСОБА_2 соціальну допомогу за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, про дані обставини позивачу стало відомо ще у 2016 році.

Однак, з позовом до суду позивач через представника звернулась, згідно вихідної дати позовної заяви, лише 09.06.2017 року, при цьому, будь-які дані, котрі свідчили б про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, у позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні.

Суд вважає, що позивач мала правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені ст. 99 КАС України, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що в адміністративному позові позивачем не наведено обґрунтованих пояснень та доказів, які б вказували на існування об'єктивних та незалежних від позивача обставин, що зумовили пропуск ним строку звернення до суду, в той же час, подані документи свідчать про зворотне.

Таким чином, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що позивачем подано адміністративний позов з пропущенням строку, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до приписів ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись положеннями Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, ст. 2, 11, 18, 71, 94, 99, 100, 155, 183-2 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2, до Департаменту соціальної політики, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий