Справа № 813/2241/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року справа № 813/2241/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

судді Гулика А.Г.

судді Сакалоша В.М.

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи - Сенюк В.Р.

представника відповідача - Дидимуса Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Галицька об"єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування висновку, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Галицька об"єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування висновку.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем вкотре ігноруються вимоги чинного законодавства України, а саме, не взято до уваги мотивів з яких суди неодноразово визнавали протиправними та скасовували попередні висновки податкового органу та повторно допущено ряд порушень при проведенні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, а, відтак, висновок за її результатами не може вважатися правомірним і є помилковим, необгрунтованим та суперечить дійсним обставинам справи. Складаючи висновок №6116/10/13-01-13-09-13 від 01.06.2017р. податковим органом знову ж допускаються ті самі порушення, що стали причиною скасування судами попередніх висновків, а саме: при здійсненні перевірки податковим органом не взято до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінивши її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та не проведено порівняльного аналізу на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам; не враховано положень Сімейного кодексу України (в т.ч. статті 60) в частині правомірності отримання і використання коштів від діяльності дружини ОСОБА_2.; не взято до уваги та жодним чином не досліджено обставини щодо отримання коштів від батьків позивача. Враховуючи, що законодавство передбачає лише одноразове звернення із запитом до органів перевірки, яке й було разово використано щодо першого висновку ДПІ №3993/13-04-17-01/10/348 від 13.03.2015 року, вважає, що проведення усіх наступних перевірок (повторних) не передбачено чинним законодавством

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили, мотивуючи тим, що для проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_1 у 2015 році направлялися запити до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, МРЕВ ДАІ у Львівській області, Державної авіаційної служби України, Департаменту регулювання депозитарної та розрахунково-клірингової діяльності Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Державного реєстру фізичних осіб України про суми виплачених доходів. Відповідно, з цією метою податковим органом отримувалася та перевірялася відповідна інформація що стосується позивача. З наявної зібраної інформації встановлено, що суми доходів ОСОБА_1 не відповідають (є меншими) сумі витрат на придбання майна, яке належить ОСОБА_1 Вважає, що висновок Головного управління ДФС у Львівській області від 01.06.2017 №6116/10/13-01-13-09-13 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» про недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у декларації, є правомірним. Просять у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, проти позову заперечив з мотивів, наведених у запереченні представника відповідача, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача і третьої особи, дослідивши представлені ними документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Львівської обласної Ради народних депутатів від 22.06.1990 року "Про обрання народних суддів" ОСОБА_1 був обраний народним суддею Ленінського районного народного суду м.Львова.

Згідно з постановою Верховної Ради України №1896-III від 13.07.2000 року позивач був обраний безстроково суддею Галицького районного суду м.Львова.

Відповідно до постанови Верховної Ради України №625-V від 08.02.2007 року ОСОБА_1 обраний безстроково на посаду судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відтак, позивач із 1990 року є суддею та з 2007 року і по цей час займає посаду судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

15.12.2014 року суддею Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 було подано голові Львівського апеляційного адміністративного суду заяву про незастосування щодо нього заборон, встановлених ч.ч.3 або 4 ст.1 Закону України "Про очищення влади", копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру вказаної особи за 2013 рік та було надано згоду на проведення перевірки, відповідно до норм цього ж Закону.

За результатами перевірки достовірностей відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади», щодо позивача Галицькою об'єднаною ДПІ ГУ ДФС у Львівській області складались висновки №3993/13-04-17-01/10/348 від 13.03.2015, №6009/13-04-17-01/10/621 від 29.04.2015 та №2343/13-04-17-03/10/329 від 02.03.2016 про те, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.І ст.2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи позивача, що отримані із законних джерел.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі № 813/2515/15, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року, позов задоволено частково, зокрема: визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 29 квітня 2015 року № 6099/13-04-17-01/10/621 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» в частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» наявній податковій інформації про майно (майнові права), отримані ОСОБА_1 із законних джерел; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області провести перевірку щодо відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» доходам, отриманих ОСОБА_1 із законних джерел.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563 та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06 листопада 2014 року за № 14-17/1602, та на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі № 813/2515/15 Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведено перевірку відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1

За результатом вказаної перевірки 02 березня 2016 року Галицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області стосовно позивача складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» за № 2343/13-04-17-03/10/329.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі №813/946/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано висновок Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 02 березня 2016 року № 2343/13-04-17-03/10/329 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Відповідно до запиту Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017р. № 02-03/705 (вх. № 1207/9 від 03.04.2017) ГУ ДФС у Львівській області 21.04.2017 звернулась із запитом (вих.№3947/13-04-13-04/10/151) до Декларанта - ОСОБА_1 з проханням повідомити період в якому було придбано нерухоме та рухоме майно відображене у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік та у разі перебування в даний період часу на посаді держслужбовця повідомити про джерело походження коштів, витрачених на таке придбання, з наданням відповідних підтверджуючих документів з метою з'ясування відповідності вартості майна вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посаді держслужбовця, доходам отриманим із законних джерел, відповідно до п.3.3 Порядку.

08.05.2017 ОСОБА_1 надав Галицькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області відповідь на запит, в якому зазначив, що відповідно до п.35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. №563, якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів. Вказав, що проведення повторної перевірки чинним законодавством не передбачено. Щодо надання затребуваної інформації зазначив, що відповідь та вичерпний перелік надавався податковому органу неодноразово, тому податковий орган вправі використати раніше подані ним матеріали.

Для проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" ОСОБА_1 у 2015 році направлялися запити до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, МРЕВ ДАІ у Львівській області, Державної авіаційної служби України, Департаменту регулювання депозитарної та розрахунково-клірингової діяльності Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Державного реєстру фізичних осіб України про суми виплачених доходів.

Відповідно, з цією метою податковим органом у 2015 році отримувалася та перевірялася відповідна інформація що стосується позивача.

Для проведення перевірки отримувалися запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, а також інші документи (копії документів), копія паспорта, копія трудової книжки.

У 2017 році Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області зверталася з запитами про надання інформації стосовно позивача лише до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (запит від 19.04.2017 №3884/13-04-13-04/10/149); Державного агентства земельних ресурсів України (запит від 19.04.2017 №3883/13-04-13- 04/10/148); Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (запит від 24.05.2017 №11-2865/0/16-17).

За результатом вказаної перевірки 01 червня 2016 року Головним управлінням ДФС у Львівській області стосовно позивача складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» за №6116/10/13-01-13-09-13.

Вважаючи такий висновок протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Питання застосування Закону України «Про очищення влади» регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, в тому числі, й щодо професійних суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом уже втретє, керуючись п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», Порядком № 563 та Порядком № 1100 проведено перевірку відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» стосовно судді Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1

Суд зазначає, що відповідно до п. 2. Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від З листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 Перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

З запитами про надання інформації стосовно позивача зверталася Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, а висновок № 6116/10/13-01-13-09-13 від 01.06.2017 про результати перевірки відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" складений Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області.

Суд звертає увагу на те, що перевірка повинна здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке регламентує підстави, умови і порядок її здійснення, що узгоджується з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі недотримання контролюючим органом таких вимог закону наслідки перевірки не можуть визнаватися правомірними.

Відповідно до п.35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. №563, якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що проведення повторної перевірки чинним законодавством не передбачено.

Як вбачається з матеріалів даної справи усі обставини, на які посилається податковий орган у спірному висновку при перевірці позивача, уже були предметом судового розгляду, про що прийняті відповідні рішення, які набрали законної сили.

Так постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2015 року у справі № 813/2515/15, яке набрало законної сили, встановлені наступні обставини, а саме:

" - відповідачем при здійсненні перевірки не було дотримано вимог положень абз. 2 і 4 пп.3 п.3 порядку № 1100, та не взято до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінивши її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та не проведено порівняльного аналізу на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам;

- відповідачем не було враховано положень Сімейного кодексу України (в т.ч. статті 60) в частині правомірності отримання і використання позивачем коштів від діяльності члена його сім'ї - дружини;

- також, відповідачем не було взято до уваги та не досліджено обставини щодо отримання позивачем коштів від своїх батьків, про що позивач неодноразово повідомляв податковий орган;

- з матеріалів спірної перевірки вбачається, що контролюючим органом було взято до уваги доходи позивача починаючи від 2003 року, незважаючи на те, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1, трудову діяльність він розпочав ще у 1975 році та безперервно перебуває в трудових відносинах із різними особами по цей час (з 1990 року виключно на посаді судді). При цьому, чинне законодавство України не встановлює яких-небудь часових меж у контексті дослідження доходів особи, стосовно якої проводиться перевірка;

- окрім того, відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження здійснення ним порівняльного аналізу інформації щодо доходів позивача, отриманим із законних джерел, з вартістю належного йому майна (майнових прав), що Положенням № 1100 визначається як обов'язковий етап перевірки, у ході якого й з'ясовується відповідність чи невідповідність вартості майна доходам.

На підставі встановлених обставин суд прийшов до висновку, що зазначення у висновку № 6009/13-04-17-01/10/621 від 29.04.2015 року про невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) ОСОБА_1, за час перебування на посаді судді, доходам, отриманим ним із законних джерел, яка полягає у перевищенні вартості такого майна (майнових прав) понад сумою доходів, є необґрунтованим і протиправним, а відтак такий підлягає скасуванню".

На вказані обставини було наголошено і в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року у справі №813/946/16, залишеній без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017.

Суд зазначає, що викладені обставини стали підставою для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовів та скасування висновків Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 29 квітня 2015 року № 6099/13-04-17-01/10/621, та від 02.03.2016 року № 2343/13-04-17-03/10/329, складених за результатом первісної перевірки відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» щодо позивача.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом статті 1291 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України постанови суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно статті 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги та встановлені судом обставини, не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обгрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх необхідних обставин.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору слід стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 6116/10/13-01-13-09-13 від 01.06.2017 про результати перевірки відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади".

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань 640 (шістсот сорок) грн сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.08.2017 року.

Головуючий суддя Р. М. Брильовський

Суддя А.Г. Гулик

Суддя В.М. Сакалош