Справа № 819/954/17
Суддя: Білоус Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/954/17

03 серпня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Білоус І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ КБ "Приват Банк" (Тернопільська філія) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", звернулося, з урахуванням поданої до початку розгляду по суті справи заяви про зміну предмету позову, із адміністративним позовом до відповідача - Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ КБ "Приват Банк" (Тернопільська філія) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30311985 від 13.12.2011 р. виданої відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції в частині накладення арешту та оголошення заборони на відчуження Предмету іпотеки, а саме земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 28.11.2012 р. ВАТ" Сведбанк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору. 03.05.2017 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки за Іпотечними договорами накладені арешти постановою Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 13.12.2011 р.

Вважає, що в силу ст. 14 Закону України "Про іпотеку", пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що оскільки право іпотеки виникло у нього з 28.11.2012 р., звернення стягнення на належне майно третьої особи для задоволення грошових вимог стягувача у оспорюваному виконавчому провадженні, котрий не є Іпотекодержателем, не допускається законом, оскільки вичерпний перелік обставин, наявність яких дозволяло б це зробити, в даному випадку відсутні.

Представник ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" надала суду заяву, у якій просили слухати справу у порядку письмового провадження, заявлені позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи без участі не надав, хоча належним чином, у відповідності до вимог ст. 33 КАС України повідомлявся про дату і час розгляду справи.

Заперечень на подану позивачем заяву про зміну предмету позову суду не надав.

Представникм третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, ПАТ КБ "Приват Банк", ПАТ КБ "Приват Банк" (Тернопільська філія), в судове засіданні не з'явилися, причин неявки не повідомили, клопотання про розгляд справи без участі не надали, хоча належним чином, у відповідності до вимог ст. 33 КАС України повідомлялися про дату і час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

31.07.2008 р. ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір № 1909/0708/57-008.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором укладено іпотечний договір № 1909/0708/57-008-Z-1 від 31.07.2008 р.

За умовами вищевказаних договорів Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитними договорами нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

28.11.2012 р. ВАТ "Свебанк" відступило ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору.

Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управлінням юстиції у Тернопільській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30311985 від 13.12.2011 р.

03.05.2017 р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно ОСОБА_1 яке є предметом іпотеки за Іпотечними договорами накладено арешт.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 7 ст. 51 Закону № 1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" від 05.06. 2003 р. N 898-IV (далі Закон N 898-IV).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями ст. 1 Закону 898-IV, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону N 898-IV - іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору

За змістом ч. 6 ст. З Закону N 898-IV, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст. З Закону N 898-IV, пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 09.04.2014 р. у справі № 6-13 - цс14.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 573 ЦК України, заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є застава нерухомого майна (іпотека).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону N 898-IV, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону N 898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" 18.11.2003 р. N 1255-IV на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувані, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, Позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Закону володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 52 Закону № 1404-VIII "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови Про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 51 Закону № 1404-VIII, до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю (ч. 1 ст. 51 Закону № 1404-VIII).

З аналізу вказаної норми Закону № 1404-VIII вбачається, що для звернення стягнення на заставлене майно боржника передбачено вичерпний перелік обставин.

Вчинивши дії з опису й арешту усього нерухомого майна 13.12.2011 р., в тому числі земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 державним виконавцем у виконавчому провадженні № 30311985, яке знаходиться в іпотеці, відповідачем порушено право позивача щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, оскільки, у ході виконавчого провадження, за яким боржником є ОСОБА_1, не повною мірою проведені виконавчі дії з перевірки інформації щодо заборони відчуження нерухомого майна.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, обтяження згідно вищевказаних іпотечних договорів відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек 28.11.2012 р., реєстраційний номер обтяження - 7664240, приватним нотаріусом ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 р.

Відтак, зважаючи на те, що право іпотеки на спірне майно зареєстровано з 01.12.2012 р., звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно для задоволення грошових вимог стягувача у ВП 30311985, котрий не є Іпотекодержателем, не допускається законом, оскільки вичерпний перелік обставин, наявність, яких дозволяло б це зробити, в даному випадку відсутні. Вчинивши дії з опису й арешту земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 13.12.2011 р., у виконавчому провадженні № 30311985, яке знаходиться в іпотеці, відповідачем порушено право позивача щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, оскільки, у ході виконавчого провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 не повною мірою проведені виконавчі дії з перевірки інформації щодо заборони відчуження нерухомого майна.

Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону № 1404-VIII, і відповідно до ч. 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини., що передбачено ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що для захисту і відновлення прав та інтересів позивача, та з урахуванням пріоритету прав іпотекодержателя на спірний комплекс, що вбачається з аналізу норм Законів № 898-IV та № 1404-VIII, позов підлягає до задоволення у порядку і спосіб, визначений позивачем у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Аміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30311985 від 13.12.2011р. видану Відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції в частині накладення арешту та оголошення заборони на відчуження предмету іпотеки, а саме земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" судовий збір, сплачений позивачем у сумі 1 600, 00 (одна тисяча шістсот грн.)

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.