Справа № 820/2754/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 р. № 820/2754/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Хмелівській Н.М.,

за участю: представника позивача - Шербатюк Ю.А.,

представника відповідача - Кутового Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - торгівельної фірми "ФАРМАКОМ" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком" , в якому просив суд: підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р.; накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що платником податків всупереч вимогам закону фактично відмовлено контролюючому органу у проведенні документальної планової виїзної перевірки, у зв'язку з чим, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області 30.06.2017 р. було прийнято рішення про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту його майна, а тому, у відповідності до приписів ст. 94 ПК України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просив суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна відповідача, а також, накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, які у ньому викладені.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки, в силу положень ПК України, обґрунтованість накладеного рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу арешту (повного, умовного) на майно платника податків має бути перевірена та підтверджена судом протягом 96 годин.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 19.06.2017 р. позивачем було видано наказ № 2658, яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВТК «Фармаком» (податковий номер 30590731) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо визначення сум податкового кредиту, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ - червень - серпень 2016 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Стандарт Еволюшн Плюс» (податковий номер 40336085) на суму 1178624,0 грн, за звітний період декларування ПДВ - липень - серпень 2016 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Кенмор» (податковий номер 40476769) на суму 514140,0 грн, за звітний період декларування ПДВ - січень 2017 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Альтаріус» (податковий номер 40673398) на суму 256480,00 грн, за звітний період декларування ПДВ - лютий 2017 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Айс-ден» (податковий номер 40673722) на суму 145872,00 грн, за звітний період декларування ПДВ - лютий 2017 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Соцбудтранс» (податковий номер 40259582) на суму 59120,00 грн та податкового зобов'язання по ланцюгу постачання. Документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВТК «Фармаком» (податковий номер 30590731) провести з 20.06.2017 тривалістю 5 робочих днів ( а.с.21-22).

Вказаний наказ позивачем було видано на підставі пункту 41.1 статті 41, п.61.1, 61.2 статті 61, п.п.62.1.3 п.62.1 статті 62, п.п.75.1.2 п. 75.1 статті 75, п.75.1 статті 75, п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 статті 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України з огляду на ненадання ТОВ ВТК «Фармаком» у запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов'язкові письмові запити ГУ ДФС у Харківської області ( а.с. 48-67) від 11.01.2017 р. №115/10/20-40-14-07-16, від 28.02.2017 р. №1649/10/20-40-14-07-16, від 28.03.2017 № 3049/10/20-40-14-05-14, від 11.05.2017р. №4928/10/20-40-14-21-16, від 18.05.2017р. №5481/10/20-40-14-21-16 протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, отриманням податкової інформації, що свідчить на думку контролюючого органу, про порушення платником податків валютного, податкового та іншого законодавства.

Посадовим особам позивача було виписані направлення на перевірку від 20.06.2017 р. № 4162 та № 4163 ( а.с.19-20) та 20.06.2017 р. останніми було здійснено вихід на адресу ТОВ ВТК «Фармаком» м. Харків, вул. Юр'ївська, 17 де було пред'явлено уповноваженому представнику відповідача вищевказані направлення та наказ.

У свою чергу, відповідачем було відмовлено у допуску уповноважених осіб контролюючого органу до перевірки, про що ними було складено відповідний акт від 20.06.2017 р. № 1212/20-40-14-21-07( а.с.9).

Крім того, представником відповідача було надано письмові пояснення стосовно недопуску перевіряючих до проведення перевірки ( а.с.12).

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що підставою для недопуску перевіряючих став той факт, що вказані направлення на перевірку та наказ було складено з порушенням вимог Податкового кодексу, а саме: не було зазначено підстав для видання Наказу та Направлення на перевірку (не вказано жодного виявленого факту, жодного конкретного складу правопорушення чи порушення, жодної обставини, яка б свідчила про порушення саме ТОВ ВТФ «Фармаком» податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства. Не зазначено також данні, конкретні розрахунки, пояснення, які б підтверджували вищевказаний факт.).

Вказана відмова, в силу приписів ст.94 ПК України, стала підставою видання 30.06.2017 р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області рішення № 8381/10/20-40-14-21-16 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким було вирішено: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ ВТК «Фармаком» за адресою м. Харків, вул. Юр'ївська, 17; 2. надіслати рішення з вимогою тимчасового зупинення відчуження майна ТОВ ВТК «Фармаком» ( а.с.68).

У свою чергу, ТОВ ВТК «Фармаком», не погодившись з наказом ГУ ДФС у Харківській області від 19.06.2017 р. № 2658, подало 26.06.2017 р. до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву про його скасування ( а.с. 91-99).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 р. було відкрито провадження по справі № 820/2654/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "ФАРМАКОМ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Головного державного ревізора - інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Київської ОДПІ м.Харкова управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області Докуніної Олени Анатоліївни, Головного державного ревізора - інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Київської ОДПІ м.Харкова управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області Волобуєвої Олександри Федорівни про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 19.06.2017 р. № 2658 (а.с.100).

Судом встановлено, що позивач не звертався до Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 183-3 КАС України з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р. Вказана обставина не заперечувалась сторонами.

Крім того, суд зазначає, що провадження по справі № 820/2654/17 наразі ще триває.

Вирішуючи вказаний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

В силу положень п.94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно положень п.94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем як підставу для винесення рішення та накладення адміністративного арешту майна зазначено про відмову платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення у відношенні нього документальної перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

У судовому засіданні не заперечувалось сторонами, що примірник акту про відмову у допуску перевіряючих було одержано уповноваженою особою платника податків, який, у свою чергу скористався своїм правом надання письмових пояснень до складеного контролюючим органом акта.

З приводу винесення позивачем, в результаті недопуску до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків та необхідності підтвердження його обґрунтованості в судовому порядку, слід вказати наступне

Відповідно до положень пунктів 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків , яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Положеннями даної статті поняття "умовного арешту майна" визначено як обмеження реалізації платника податків прав власності на відповідне майно.

З аналізу положень вказаної статті також випливає, що накладенню умовного арешту майна передує обов'язок попереднього отримання відповідного дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

У свою чергу, відповідний дозвіл на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном видається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу тільки за наявності висновку податкового керуючого, який буде свідчити та підтвердить, що здійснення платником податків окремої операції не зможе призвести до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Як вже зазначалось раніше, 30.06.2017 р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення № 8381/10/20-40-14-21-16 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким було вирішено: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ ВТК «Фармаком» за адресою м. Харків, вул. Юр'ївська, 17; 2. надіслати рішення з вимогою тимчасового зупинення відчуження майна ТОВ ВТК «Фармаком».

Разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять та представником позивача не надано до канцелярії суду відповідних копій дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном, разом з відповідним висновком податкового керуючого, що здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення, лише на підставі яких, в силу положень ст. 94 ПК України, посадові особи мають право застосовувати умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Крім того, в силу положень п.94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Суд зазначає, що з позовом про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р. позивач в порядку ст. 183-3 КАС України не звертався, що не заперечувалось сторонами по справі.

Натомість із зазначеним ГУ ДФС в Харківській області звернулось у загальному порядку 30.06.2017 р., отже, у суду були відсутні підстави для застосування скорочених строків розгляду, передбачених ст. 183-3 КАС України, а тому, було застосовано загальні процесуальні строки, передбачені КАС України, в рамках розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 03.07.2017 р. вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків - 5 днів з моменту отримання ухвали.

Позивачем 06.07.2017 отримано вказану ухвалу та подано на неї апеляційну скаргу ( станом на час розгляд справи, у суду відсутні відомості щодо прийняття Харківським апеляційним адміністративним судом будь - якого рішення в порядку ст.189 КАС України на стадії прийняття апеляційної скарги).

Водночас, позивач, подавши на вказану ухвалу суду апеляційну скаргу, також 11.07.2017 р. виконав її вимоги, зважаючи на що, ухвалою суду від 12.07.2017 р. було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні 01.08.2017 р.

Поряд з цим, 01.08.2017 р. судом було винесено ухвалу про відкладення розгляду даної справи на 07.08.2017 р. за клопотанням представника позивача стосовно надання часу для ознайомлення з запереченнями відповідача на позов.

Враховуючи викладене, фактично, розгляд даної справи здійснювався вже після спливу 96 годин на підтвердження обґрунтованості накладення арешту.

При цьому, суд акцентує увагу, що така ситуація склалась за подання початково позивачем даного позову в загальному порядку та з порушенням вимог ст. 106 КАС України.

Тобто, позивачем, у даному випадку було невірно обрано спосіб захисту своїх прав, враховуючи приписи п.94.10 статті 94 ПК України у поєднанні з нормами КАС України, щодо скорочених строків розгляду даної категорії справ, оскільки, у тому випадку, коли б позивач звернувся до суду з відповідним поданням про підтвердження обґрунтованості адмінарешту майна відповідача в порядку ст. 183-3 КАС України, у разі невідповідності подання ч.3 ст. 183-3 КАС України, судом, застосовуючи водночас приписи ч.4 зазначеної статті було б надано строк для усунення недоліків подання не більше 24 години, а у разі відкриття провадження у справі за поданням - прийнято постанову у строк, що не перевищував 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Таким чином, на час розгляду справи, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача фактично припинило свою дію, у зв'язку із спливом 96 годин для визнання арешту обґрунтованим.

Отже, зважаючи на вищевикладене, та, беручи до уваги, що строк, унормований п.94.10 статті 94 ПК України, не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, а також, враховуючи, що, всупереч ст. 94 ПК України, позивачем не було надано суду відповідних копій дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном, разом з відповідним висновком податкового керуючого, що здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення, лише на підставі яких, в силу положень ст. 94 ПК України, посадові особи мають право застосовувати умовний адміністративний арешт майна платника податків, за таких обставин у задоволенні позовної вимоги про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р., суд відмовляє.

Щодо решти позовних вимог, а саме: про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ "Фармаком", відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках, останні також не підлягають задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Отже, вимога про накладення арешту на кошти платника податків є похідною від вимоги про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна та, у даних спірних правовідносинах заявлена передчасно, оскільки, враховуючи, що арешт майна відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р. № 8381/10/20-40-14-21-16 не підтверджено судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна.

Щодо визначеного контролюючим органом способу накладення арешту на кошти платника, а саме: шляхом зупинення видаткових операцій, суд зазначає, що статтею 94 Податкового кодексу України унормовано можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, проте можливість прийняття рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків приписами цієї статті не передбачена.

У свою чергу, суд звертає увагу, що законодавцем згадано про такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника ( п. 20.1.31, 20.1.32 ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України), але не визначено, що відмова від проведення перевірки є приводом для його застосування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, через що останні є такими, які не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - торгівельної фірми "ФАРМАКОМ" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту на кошти - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.