Справа № 366/2066/17
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 366/2066/17
Провадження 2-а/366/93/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ :
05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30.06.2017 року №3123/06-22 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на неповнолітніх дітей у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію з 11.09.2016 року у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20.10.2007 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського РУЮ Київської області від 20.10.2007 року.
Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивачки - ОСОБА_4 помер, на що вказує свідоцтво про смерть, видане Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області 14.09.2016 року.
26.01.2017 року позивачка звернулась до Вишгородського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на двох утриманців відповідно до статті 36, 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно рішення №3123/06-22 від 30.06.2017 року Вишгородського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області позивачці було відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так як згідно даного закону кількість необхідного страхового стажу померлому годувальнику, має бути не менше 4 років, а за наданими документами страховий стаж покійного чоловіка становить 2 роки, 10 місяців та 9 днів.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, відповідно до позовної заяви просила слухати справу у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, при цьому, на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач, вказує на те, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки для призначення пенсії по втраті годувальника необхідна наявність у останнього страхового стажу, при необхідному страховому стажу 4 роки у ОСОБА_4 наявний 2 роки, 10 місяців та 9 місяців, період військової служби за контрактом з 01.01.2007 року по 25.04.2016 року, який зазначений у послужному списку ОСОБА_4 не врахований при розрахунку стажу, оскільки дані про вищезазначені періоди роботи відсутні в системі персоніфікованого обліку, також, не враховані довідки про заробітну плату, на підставі наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши адміністративний позов та додані до нього документи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Так, згідно із ч.1ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, в тому числі, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 36 цього ж Закону передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, також, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Із наданих позивачкою копій свідоцтв про народження слідує, що батьком неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 .

Також, з свідоцтва про смерть виданого Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області 14.09.2016 року, слідує що чоловік позивачки - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 30.06.2017 року №3123/06-22 відповідачем відмовлено у призначенні вказаної пенсії.

Згідно із ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Судом на підставі військового квитка серія НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_4 проходив військову службу в армії з 20.05.2004 року по 22.09.2005 року, що також підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2004 року №101-ос, від 20.05.2004 року №163-ос, листом Чернігівського прикордонного загону від 30.11.2016 року №30/3614 та довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2016 року №30/502.

З 23.09.2005 року ОСОБА_4 був зарахований до Житомирського прикордонного загону на військову службу за контрактом в період з 23.09.2005 року по 05.10.2015 року що підтверджується як військовим квитком так і листом Житомирського прикордонного загону від 13.12.2016 року №11/9714 та довідкою від 08.12.2016 року №611. Також, з військового квитка та довідки Військової частини НОМЕР_4 від 26.10.2016 року №1307 судом встановлено, що ОСОБА_4 в період з 05.10.2015 року по 25.04.2016 року приймав участь в АТО на території Донецької області у складі військової частини НОМЕР_4 . Крім того, судом встановлено, що проходження військової служби в період з 20.05.2004 року по 25.04.2016 року також підтверджується послужним списком складений Житомирським прикордонним загоном.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з п. 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, наданими позивачем доказами доведено наявність у ОСОБА_4 страхового стажу, що значно перевищує 4 роки, причини, з яких період військової служби не облікований у Державному реєстрі застрахованих осіб загальнообов`язкового державного соціального страхування, з`ясувати можливості немає, оскільки відповідачем не надано відповідних пояснень. Доказів на спростування заявлених позивачем вимог відповідачем також надано не було.

Відповідно до п.3 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність досліджених доказів, якими підтверджено право малолітніх дітей ОСОБА_1 на призначення пенсії по втраті годувальника та правові підстави для призначення цієї пенсії суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 71, 94, ч.4 ст.122, 158 - 163, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30.06.2017 року №3123/06-22 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на неповнолітніх дітей у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Вишгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію з 11.09.2016 року у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню дочку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору розмірі 640 гривень. 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Суддя