Справа № 813/3744/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/4756/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Затолочний В.С.

суддя Іщук Л.П.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю:

від позивача представник ОСОБА_1 ОСОБА_2

від відповідача 1 Паїк М.В.

від відповідача 2 Паїк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, Державної фіскальної служби України, Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 813/3744/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

28.10.2016р. ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (відповідач 1), Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України (третя особа), в якому просив: визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 22.08.2016р. №28383/7/99-99-04-02-02-17 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; зобов'язати Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» в сумі 206700 грн.; зобов'язати Державну фіскальну службу України надати ОСОБА_1 довідку на 50 відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії як працівнику податкової міліції звільненого зі служби.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що Державною фіскальною службою України протиправно відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції відповідно до Закону України «Про міліцію», оскільки право на отримання такої допомоги гарантоване позивачу нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про міліцію» та Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. № 707, якою затверджено «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції». Відповідно до положень вказаних нормативних актів, одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю. Позивач вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015р. № 900-VII, який набрав чинності 29.12.2015р., доповнено п.15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII абзацом другим і третім такого змісту: за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб; право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною відмову Державної фіскальної служби України у прийнятті рішення за результатами розгляду документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності, що оформлена листом № 28383/7/99-99-04-02-02/17 від 22.08.2016р.; зобов'язано Державну фіскальну службу України повторно розглянути документи ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення щодо достатності підстав і документів для виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в частині - визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 22.08.2016р. №28383/7/99-99-04-02-02-17 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; зобов'язати Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» в сумі 206700 грн. повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог і прийняв рішення щодо вимог, які не були заявлені позивачем.

Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції невірно визначив правову природу прийнятого Державною фіскальною службою України документа, тобто стверджує, що повернення матеріалів заяви без розгляду по суті є відмовою у задоволенні такої заяви.

Відтак, ОСОБА_1, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Водночас, окремі апеляційні скарги подали також Державна фіскальна служба України (далі - відповідач 1) та Головне управління Державної фіскальної служби Львівської області (далі - відповідач 2), які є тотожними за змістом. Так, суть доводів апеляційних скарг зводяться до наступних аргументів. Постанова Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007, якою було затверджено порядок та умови одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, прийнята відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» та ст.26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», які втратили чинність відповідно до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні». Постанова Кабінету Міністрів України № 850 від 21.07.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» та Закон України «Про Національну поліцію», на які вказує позивач, не поширюються на працівників податкової міліції, а тому на даний час відсутні правові підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності. У зв'язку з цим, листом від 22.08.2016 № 28383/7/99-99-04-02-02-17 ДФС України повідомлено ГУ ДФС у Львівській області про відсутність законних підстав призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності.

Враховуючи, наведені покликання відповідачі у своїх апеляційних скаргах просять задовольнити їх вимоги, шляхом скасування постанову суду першої та прийняттям нової, якою відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити апеляційну скаргу позивача, в задоволені апеляційних скарг відповідача 1 та відповідача 2 відмовити.

Представник відповідачів проти в апеляційної скарги позивача заперечу, просить в задоволені такої відмовити. Підтримує вимоги апеляційної скарги відповідача 1 та відповідача 2.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційних скарг, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби Львівської області слід відхилити, враховуючи викладені нижче доводи та міркування.

Як встановлено колегією суддів та це підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 з 18.08.2013р. по 05.01.2016р. проходив службу в органах податкової міліції України, та йому присвоєне спеціальне звання - майор податкової міліції.

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 04.01.2016р. № 1-о ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції в запас за п. 64 «б» «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України» (через хворобу) з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування податку на додану вартість оперативного управління ДПІ у м.Червонограді Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з 05.01.2016р.

Згідно з довідкою Львівської обласної МСЕК № 1 серії 10 ААВ № 887253 від 04.02.2016р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.02.2017р., причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

У зв'язку з цим позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою Серії 12ААА № 001308 від 04.02.2016р. про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

27.07.2016р. позивач звернувся до начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області у Львівській області із заявою (рапортом), в якій просив здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов'язаної з проходженням служби в податковій міліції.

До заяви позивач долучив: довідку Львівської обласної МСЕК № 1 серії 10 ААВ № 887253 від 04.02.2016р.; довідку до акту огляду МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.02.2016р. серії 12ААА № 001308; копію паспорта; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідку про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги від 22.07.2016р. № 3839/8/13-13-05-00-39, довідку страхової компанії «Брокбізнес» від 30.06.2016р. № ЦВ 8775/16, довідку ПАТ «НАСК «Оранта» від 01.07.2016р. № 1390-09/662.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. № 707, Головним управління Державної фіскальної служби у Львівській області у Львівській області підготовлено висновок від 10.08.2016р. про подання матеріалів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з подією, що сталась у період проходження служби в розмірі 31758,48 грн.

Заява позивача від 27.07.2016 разом з долученими до неї документами та висновком від 10.08.2016р. направлені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області на адресу Державної фіскальної служби України, про що повідомлено позивача листом № 4046/10/13-01-04-01 від 10.08.2016р.

Державно фіскальною службою України листом від 22.08.2016р. № 28383/7/99-99-04-02-02-17 повідомлено Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області, що 07.11.2015р. втратив чинність Закон України «Про міліцію», тому приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні та повернуто матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Позивач вважав такий лист рішенням Державної фіскальної служби України про відмову у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, а тому оскаржив таке рішення та дії відповідача-1 до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що дії Державної фіскальної служби України по поверненню документів позивача без розгляду є протиправними. Водночас, суд першої інстанції зробив висновок про те, що жодного рішення за результатами розгляду документів ОСОБА_1 відповідачем-1 прийнято не було, а відтак, вважав вимогу позивача про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, передчасною, та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що у відповідача 1 відсутні правові підстави для видачі позивачу довідки на 50 відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії як працівнику податкової міліції звільненого зі служби, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому зобов'язувати відповідача вчинити певні дії щодо видачі такої довідки немає підстав.

Апеляційний суд при прийнятті постанови виходить з наступного.

Як передбачено Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюється КМ України. Пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Приписами ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 13.02.2015р., який набрав чинності 12.03.2015р.) установлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених КМ України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 р. в зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, норми абз.3 п.15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» передбачають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затв. постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення; 2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам І групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією; 3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення; у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

У даному спорі підлягає застосуванню чинний на момент встановлення позивачу інвалідності Закон України «Про міліцію», а відтак відповідачі зобов'язані були призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

При цьому, порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги залишаються визначеними Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затв. постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Так, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010р. (справа №П-278/10) встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 22.08.2016р. № 28383/7/99-99-04-02-02-17 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, та зобов'язати Державної фіскальної служби України та Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування і виплату такої допомоги у розмірі 206700,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Як свідчать матеріали справи, у своїй заяві позивач просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю. Оскільки заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 18.03.2014р. (справа №21-11а14) та від 22.04.2014р. (справа №21-484а13), від постановах Вищого адміністративного суду України від 05.07.2016р. (справа №К/800/3396/16), від 04.02.2016р. (справа №К/800/34580/15).

Висновки Верховного суду України у відповідності до частини першої ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до приписів ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу належних виплат відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів, а також механізм їх виконання.

Таким чином, помилковим є покликання позивача на необхідність стягнення конкретної суми одноразової грошової допомоги, оскільки розрахунок конкретного розміру спірної одноразової допомоги не відноситься до повноважень суду і його повинен здійснити відповідний державний орган - ДСФ України.

Стосовно висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для видачі позивачу довідок про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції колегія суддів зазначає, що в цій частині рішення суду позивачем не оскаржувалося в апеляційному порядку.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.13.2 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі» рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

За наведених обставин в колегії суддів не має правових підстав для перегляду судового рішення у наведеній частині.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п. 3,4 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205 ст.ст. 207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

В задоволені апеляційних скарг Державної фіскальної служби України, Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області відмовити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 813/3744/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Держаної фіскальної служби України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 22.08.2016 року № 28383/7/99-99-04-02-+02-17 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Зобов'язати Державну фіскальну службу та Головне управління ДФС у Львівській області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
Л. П. Іщук