Справа № 804/1854/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 р. Справа № 804/1854/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача: представника відповідача: ОСОБА_3, Тулянцевої В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,
16 березня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці Тимченко Л.В. від 27.02.2017 № 14/4.4-4/142 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою накладено штраф на фізичну особу- підприємця ОСОБА_5 у розмірі 3200,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у період з 07.02.2017 по 08.02.2017 проведено позапланову перевірку додержання вимог законодавства про працю фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, під час якої здійснено перевірку додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на підставі листа Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 21.11.2016 №5459/04/07. За результатами перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.02.2017 №14/4.4-4. В ході означеної позапланової перевірки відповідачем встановлені такі порушення: вимог п. 2.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, в особових картках працівників (форми №П-2) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не зазначені підстави - номер наказу про прийняття на роботу, одночасно відсутні підписи вказаних осіб в особових картках (форми П-2) про ознайомлення з записом про прийом на роботу. В особовій картці звільненого працівника ОСОБА_11 не зазначено підставу - номер наказу про прийняття на роботу, відсутній підпис в особовій картці (форми П-2) про ознайомлення з записом про прийом на роботу та відсутній запис про дату і причину звільнення; вимог ст. 169 КЗпП України - не проведено попередній (при прийнятті на роботу) медичний огляд працівників, яких прийнято на виконання робіт: ОСОБА_10 - машиніста-тракториста с/г виробництва з 01.09.2016 р, ОСОБА_9 - тракториста-машиніста с/г виробництва з 03.10.2016 р, ОСОБА_7 - водія з 03.10.2016 р. У зв'язку з означеним, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. 27.02.2017 прийнято постанову №14/4.4-4/142 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на позивача у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.
Із вказаною постановою позивач не погоджується, з огляду на те, що на момент перевірки відсутній нормативно-правовий акт, який би закріплював обов'язок фізичної особи - підприємця вести особисті картки (форми П-2) за умовами, визначеними Інструкцією № 58. Стосовно попереднього медичного огляду працівників: машиніста-тракториста ОСОБА_10; тракториста-машиніста ОСОБА_9; водія ОСОБА_7, то відповідно до вимог чинного законодавства чітко визначено, що машиніст-тракторист ОСОБА_10, тракторист-машиніст ОСОБА_9, водій ОСОБА_7 повинні проходити періодичні медичні огляди, на підтвердження проходження яких перевіряючому надані відповідні медичні довідки. Викладене свідчить, що у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 відсутні порушення вимог ст. 169 КЗпП України. З урахуванням наведеного, оскаржена постанова від 27.02.2017 №14/4.4-4/142 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, за якою накладено штраф на фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 у розмірі 3200,00 грн., яка прийнята необґрунтовано та підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №804/1854/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2017. Останнє судове засідання відбулося 21.06.2017.
Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Відповідач вказав, що на підставі листа Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 21.11.2016 №5459/04/07 здійснено перевірку фізичної особи- підприємця ОСОБА_5, під час якої встановлено порушення вимог щодо заповнення особових карток найнятих працівників (форми П-2), чим допушено порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, а також встановлено про відсутність проведення попереднього медичного огляду працівників: машиніста-тракториста ОСОБА_10, тракториста-машиніста ОСОБА_9, водія ОСОБА_7, чим допущено порушення вимог ст.169 КЗпП України. Саме на підставі виявлених під час перевірки порушень, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. 27.02.2017 прийнято постанову №14/4.4-4/142, за якою накладено штраф на позивача у розмірі 3200,00 грн. За наведених обставин, вказана постанова є правомірною, а тому у суду відсутні підстави для її скасування.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених в письмових запереченнях та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області згідно направлення на проведення перевірки від 06.02.2017 №13-4.4-4 у період з 07.02.2017 по 08.02.2017 проведено позапланову перевірку додержання вимог законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, під час якої здійснено перевірку додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на підставі листа Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 21.11.2016 №5459/04/07.
Результати перевірки оформлені актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.02.2017 №14/4.4-4.
Як зазначено в акті від 08.02.2017 №14/4.4-4 в ході позапланової перевірки встановлено наступні порушення:
- порушення вимог п.2.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, а саме: в особових картках працівників (форми №П-2) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не зазначені підстави - номер наказу про прийняття на роботу, одночасно відсутні підписи вказаних осіб в особових картках (форми П-2) про ознайомлення з записом про прийом на роботу. В особовій картці звільненого працівника ОСОБА_11 не зазначено підставу - номер наказу про прийняття на роботу, відсутній підпис в особовій картці (форми П-2) про ознайомлення з записом про прийом на роботу та відсутній запис про дату і причину звільнення;
- порушення вимог ст. 169 КЗпП України - не проведено попередній (при прийнятті на роботу) медичний огляд працівників, яких прийнято на виконання робіт: ОСОБА_10 - машиніста-тракториста з 01.09.2016 р, ОСОБА_9 - тракториста-машиніста з 03.10.2016 р, ОСОБА_7 - водія з 03.10.2016 р..
На підставі означеного акта перевірки від 08.02.2017 №14/4.4-4 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Л.В. 27.02.2017 прийнято постанову №14/4.4-4/142 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особам, згідно якої, відповідач, керуючись п.п.54 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.2015 №96 та на підставі абзацу 8 ч.2 ст. 265 КЗпП України наклав на фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 штраф у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень.
Надаючи оцінку правомірності винесення оскарженої постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 27.02.2017 №14/4.4-4/142, суд зазначає таке.
Як видно з тексту акта від 08.02.2017 №14/4.4.-4, під час перевірки встановлено порушення вимог ведення особових карток (форми №П-2) найманих працівників: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що є порушенням п.2.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (надалі - Інструкція №58).
Щодо вказаного порушення суд зазначає, що згідно вимог ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.
Згідно з абз. 5 вказаної норми порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок працівників, регламентований Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 ( далі - Інструкція № 58).
Згідно з п.2.21.-1 Інструкції №58, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму - зберігаються безпосередньо у працівників.
Згідно з п. 2.5. Інструкції №58 з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 р №277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).
Суд зазначає, що наказ Мінстату України від 27.10.1995 р №277 «Про затвердження типових форм первинного обліку особового складу» в частині затвердження типової форми первинного обліку П-2 «Особова картка» втратив чинність на підставі наказу Держкомітету статистики №2489 від 05.12.2008. Саме цим наказом було затверджено типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій та введені в дію з 01 січня 2009 року: № П-1 наказ про прийняття на роботу; № П-3 наказ про надання відпустки; №П-4 наказ про припинення трудового договору (контракту); №П-5 табель обліку використання робочого часу; № П-6 розрахунково-платіжна відомість працівника; № П-7 розрахунково-платіжна відомість (зведена).
Єдиним чинним на момент здійснення перевірки документом, яким затверджено типову форму первинного обліку працівника №П-2 «Особова картка працівника» є наказ Державного комітету статистики України та Міністерства оборони України від 25.12.2009 р №495/656 «Про затвердження Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов'язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах».
Із тексту вказаного наказу Державного комітету статистики України та Міністерства оборони України від 25.12.2009 №495/656 видно, що він прийнятий у відповідності до вимог статтей 4, 14, 18 Закону України «Про державну статистику» та статей 33, 34 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», враховуючи положення статей 80, 81, 95 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України та пунктів 5, 10 Положення про військовий облік військовозобов'язаних і призовників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1994 № 377.
У відповідності до ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
В контексті наведеної норми КЗпП України, жоден з перелічених підзаконних (відомчих) актів не є складовою частиною законодавства про працю у розумінні статті 4 КЗпП України і відповідно за порушення такої Інструкції не може бути застосовано відповідальність, передбачену ст. 265 КЗпП України.
Окрім того, суд зазначає, що у відповідності до п.п 291.2 ст.291 Податкового кодексу України (далі - ПК України), спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
За наведених обстав, суд зазначає, що законодавцем розроблено та введено спрощену систему оподаткування та звітності для певних категорій платників - платників єдиного податку для уніфікації ведення документообігу: як бухгалтерського і податкового, так і кадрового.
Щодо нездійснення позивачем попереднього медичного огляду працівників: машиніста-тракториста ОСОБА_10, тракториста-машиніста ОСОБА_9, водія ОСОБА_7, чим на думку перевіряючого допущено порушення ст. 169 КЗпП України, суд зазначає таке.
У відповідності до ст. 169 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.
Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.
Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №14/4.4-4 від 08.02.2017 містить посилання про порушення ст.169 КЗпП України, а саме: не проведено попередній (при прийнятті на роботу) медичний огляд працівників: машиніста-тракториста ОСОБА_10 (з 01.09.2016 р); тракториста-машиніста ОСОБА_9 (з 03.10.2016 р); водія ОСОБА_7 (з 03.10.2016 р).
Відповідач вказує на те, що проходження попереднього медичного огляду саме цих категорій працівників передбачене пунктом 2.14. Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженим наказом МОЗ України від 21.05.2007 №246 (надалі - Порядок).
У відповідності до пункту 2.14. вказаного Порядку, працівники транспортних засобів проходять попередні (періодичні) медичні огляди, як працівники, зайняті на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці, з урахуванням специфіки діяльності, шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, окрім тих, які підлягають оглядам відповідно до наказу МОЗ та МВС України від 05.06.2000 № 124/345 «Про затвердження Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2000 р за № 435/4656.
Чинним є Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затверджене спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 31.01.2013 №65/80 (далі-Положення №65/80), саме яке регламентує порядок проведення попереднього медичного огляду.
Згідно з п.1.1. Положення №65/80, медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів проводиться з метою визначення придатності особи до безпечного керування транспортними засобами.
Медичні огляди кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів поділяються на: попередні, періодичні, щозмінні передрейсові та післярейсові огляди, а також позачергові огляди.
Попередньому медичному огляду підлягають кандидати у водії для отримання права на керування транспортним засобом (п.1.2. Положення №65/80)..
У відповідності до п.1.3. Положення №65/80, періодичному медичному огляду підлягають водії транспортних засобів для підтвердження права на керування транспортним засобом:
віком до 55 років (включно) - один раз на 10 років;
віком від 56 до 75 років (включно) - один раз на З роки;
віком від 76 років і більше - один раз на рік.
Водії, які виконують роботи з перевезення пасажирів та вантажів, підлягають періодичному медичному огляду один раз на рік.
Отже, з огляду на вищенаведені норми чинного законодавства чітко визначено, що машиніст-тракторист ОСОБА_10, тракторист-машиніст ОСОБА_9, водій ОСОБА_7 повинні проходити періодичні медичні огляди.
Проходження вказаними особами періодичних медичних оглядів підтверджуються картками працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, які надавалися під час перевірки.
З наведеного видно, що позивачем не допускалися порушення вимог ст. 169 КзпП України.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи наведене вище та з огляду на встановлені фактичні обставини у даній справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і доведеність позивачем необґрунтованості винесення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці постанови про накладення штрафу від 27.02.2017 № 14/4.4-4/142.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.02.2017 № 14/4.4-4/142 задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці від 27.02.2017 №14/4.4-4/142 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, за якою накладено штраф на фізичну особу- підприємця ОСОБА_5 у розмірі 3200,00 грн.
Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 (і.к. НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 23 червня 2017 року.

Суддя О.В. Царікова