Справа № 610/1809/17
Суддя: Храмцов В. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 610/1809/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.08.2017 року року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Храмцов В.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, третьої особи Міністерства оборони України (Департамент фінансів) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,-
встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині не направлення за належністю документів ,щодо призначення та виплати йому , одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок, щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої законом України про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та постановою КМУ№ 975 від 25.12.13 «про затвердження порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі, (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які признані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, як інваліду першої групи.

В обгрунтування вимог посилається на те, що з 2001 року є інвалідом 3-ої групи у зв`язку з пораненням яке отримав при виконанні обов`язків військової служби. З 02.12.2016 року у зв`язку з погіршенням здоров`я йому було встановлено 1-шу групу інвалідності. Будь-яких страхових виплат чи одноразової допомоги під час служби та після звільнення він не отримував. 24 січня 2017 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 1-ої групи інвалідності в наслідок отримання поранення та контузії під час виконання обов`язків військової служби. Проте листом від 14 лютого 2017 року йому було відмовлено в задоволенні його заяви. Вважає неправомірною бездіяльність віповідача, щодо неподання розпорядникові бюджетних коштів висновку про призначення одноразової грошової допомоги в визначений термін.

Харківський обласний військовий комісаріат надав письмові заперечення, в яких зазначає, що зміна групи інвалідності відбулась поза межами дворічного терміну у зв`язку з чим підстав для складання висновку та направлення його до Міністерства оборони України не має.

Третя особа - Міністерство оборони України також окрім цього, в своїх запереченнях послався на лист Міністерства охорони здоров`я України від 27.04.2016 р., згідно з я кою днем встановлення інвалідності, у розумінні підпункту 4 частини 2 статті 16 ЗУ про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.3 порядку № 975, вважається дата проходження громадянином первинного огляду МСЕК. Дата підтвердження групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

У період з жовтня 1986 року по березень 1989 року позивач проходив строкову військову службу в складі Діючої армії та приймав безпосередню участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини п/п 51883, яка знаходилась на виконанні урядового завдання по наданню інтернаціональної допомоги в Республіці Афганістан і приймала участь у бойових діях.
Під час виконання бойового завдання на території Республіки Афганістан 17 листопада 1987 року при виконанні бойового завдання був поранений, отримавши контузію, в зв`язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в/ч п/п 93977 з 17 листопада 1987 року по 30 листопада 1987 року.
Зазначене підтверджується довідкою від 30 листопада 1987 року. Встановлено, що поранення та контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, мали місце.
Харківською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу спочатку встановлено ІІІ групу інвалідності 08.04.2013 року, а потім в зв`язку з погіршенням здоров`я 02.12.2016 року І групу інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
24 січня 2017 року позивач у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 звернувся з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням I групи інвалідності внаслідок отримання поранення та контузії під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в Республіці Афганістан, де проводились бойові дії. До заяви були додані всі документи згідно з переліком, встановленим пунктом 11 Порядку № 975.
ІНФОРМАЦІЯ_4 надано висновок та необхідний пакет документів, стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку призначення і виплати одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, який було скеровано на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання призначення або відмови в призначенні зазначеної допомоги.
Проте, листом № 398/ ВСЗ від 14 лютого 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про результати розгляду звернення, в якому відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Суд вказує на те, що підставою відмови слугувало не те, що позивачем подано не повний пакет документів, а саме те, що на думку відповідача, він не має права на виплату одноразової грошової допомоги, тобто це твердження відповідача не відповідає дійсності.
Відповідно до частини 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).
Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про встановлення інвалідності, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99).
Таким чином суд констатує, що відповідно до вимог чинного законодавства право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло з моменту настання інвалідності.
Зазначена правова позиція зроблена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 22.10.2015 у адміністративній справі К/800/62717/14 та враховується судом при розгляді цієї справи.
Однак, оскільки при встановленні ІІІ групи інвалідності одноразова грошова допомога йому виплачена не була, то правовідносини застосовуються на момент встановлення інвалідності вищої групи, тобто І, що настала після набуття чинності Законом України, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а також інвалідність позивачу встановлено , до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей».
Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини першої статті 16 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з положенням підпункту «б» пункту 1 статті 162 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи.
Пункт 9 статті 163 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд констатує, що у зв`язку з тим, що ІІІ група інвалідності позивачу була встановлена 08.04.2013, то механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013.
Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд констатує що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Однак, незважаючи на встановлені норми чинного законодавства, які визначають гарантії соціального забезпечення військовослужбовців, відповідач не призначив та не виплатив позивачу спірну допомогу, а тому такі дії відповідача є протиправними і підлягають судовому захисту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 КАС, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
З матеріалів справи випливає, що предметом спору є нарахування й виплата суб`єктом владних повноважень (органом державної влади) одноразової грошової допомоги військовослужбовцю.
Зазначена допомога є складовою проголошеного Конституцією України соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
За правилами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Зважаючи на норми чинного законодавства, суд констатує, що саме місцевим судам відповідно до пункту 4 частини першою статті 18 КАС належить право розглядати спори з приводу призначення соціальних виплат та допомоги.
Відповідно до частини першої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 КАС «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».
Суд, констатує, що відповідач не надав суду доказів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», статтями 2, 18, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 254, 256 КАС, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії відповідача Харківського обласного військового комісаріату в частині не направлення за належністю документів щодо призначення виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду I-ої групи.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії апеляційної скарги.
Суддя: