Справа № 814/1525/16
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

17 липня 2017 року Справа № 814/1525/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання Єрзікова О.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Федорінського Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1
до відповідачаДержавної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. В.Чорновола, 1/1, м. Миколаїв, 54028
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.04.2016р. №Ф-, від 18.04.2016р. №,
в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач), звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ) від 04.04.2016 року № Ф- та від 18.04.2016 року № .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, висновок Акту перевірки щодо заниження позивачем єдиного внеску є безпідставним. Враховуюче викладене, позивач вважає прийняті відповідачами податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що перевіркою встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності та єдиного внеску. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та скасуванню не підлягають.

В судовому засіданні представник відповідачів просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

У період з 15.03.2016 року по 28.03.2016 року спеціалістами ДПІ проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 19.08.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 19.08.2013 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки оформлено Акт від 04.04.2016 року № 141/14-02-17-03-НОМЕР_1 (далі та раніше - Акт перевірки), висновками якого встановлено порушення позивачем:

- п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 19.08.2013 року по 31.12.2015 року на загальну суму 30275,74 грн.;

- п. 2 ст. 6, пп. 2 п. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України № 2464-VI), в результаті чого занижено єдиний внесок за період з 19.08.2013 року по 31.12.2015 року на загальну суму 70037,81 грн.

На підставі висновків Акту перевірки ДПІ оформлено та направлено ФОП ОСОБА_3:

- податкові повідомлення-рішення від 18.04.2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 30275,74 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7568,94 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 18.04.2017 року № , яким позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 7577,43 грн.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачу, відповідно до ст. 59 ПК України, 04.04.2016 року виставлено податкову вимогу № Ф- на суму 70037,81 грн.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною і обов'язковою ознакою господарської операції є реальна зміна майнового стану платника податків, що також відповідає і кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПУ України, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Перевіркою встановлено неналежне ведення позивачем обліку результатів підприємницької діяльності, а саме: в 2013 - 2015 роках до складу витрат суму витрат в розмірі 201838,31 грн., яка за результатами перевірки не підтверджена документально.

За даними декларації про майновий стан і доходи за період з 19.08.2013 по 31.12.2015 року витрати позивача склали 706104,00 грн. За даними перевірки, витрати за період з 19.08.2013 по 31.12.2015 складають 504265,69 грн.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перевіркою встановлено, що відхилення в сумі визначення витрат за період з 19.08.2013 року по 31.12.2015 року в розмірі 201838,31 грн. виникли за рахунок невірного визначення сум витрат, а саме: до складу витрат були включені суми витрат, на які відсутні первинні документи засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб встановлено наступне.

Згідно даних декларації про майновий стан і доходи позивача податок на доходи фізичних осіб за серпень - грудень 2013 року складає 900,00 грн. За даними перевірки податок на доходи фізичних осіб складає 5859,57 грн.

Під час розрахування суми податку позивачем застосовано невірний розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу. Анаголічно перевіряючим було встановлено заниження податку на доходи фізична осіб за 2014 рік та 2015 рік.

В судовому засіданні позивач надав докази, які підтверджують його витрати за перевіряємий період.

Відповідач зазначив, що під час проведення перевірки, дані документи позивачем не надавались.

Суду не надано доказів того, що документи, які підтверджують витрати позивача, на які він посилається в судовому засіданні, та які залучив до матеріалів справи під час судового розгляду, надавались контролюючому органу під час проведення перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що всі ці документи надавались, але опис при цьому не складався.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував факт надання цих документів під час проведення перевірки, наполягав що такі документи у позивача були відсутні.

В матеріалах справи наявний запит контролюючого органу від 24.03.2016 року № 1720/10/14-02-17-03 (т. 2 арк. спр. 43 - 44), в якому контролюючий орган просить надати документи, що підтверджують видатки. Позивачем не надано доказів надання підтверджуючих документів у відповідь на цей запит.

Суд констатує, що позивач не скористався своїм правом надати заперечення на акт перевірки та долучити до цих заперечень документи, що підтверджують його видатки за перевіряє мий період.

Такі документи були надані лише в судовому засіданні.

Отже, з урахуванням положень статті 44 ПК України суд вважає, що такі документи були відсутні у платника податків на час складання звітності, а тому суд не може прийняти ці документи як доказ правомірності дій відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 24 липня 2017 року.