Справа № 820/5815/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 р.Справа № 820/5815/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. по справі № 820/5815/16

за позовом Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім В.М. Лисенка"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. В.М. Лисенка" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому , з урахуванням уточнень, просило суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 01.07.2016 року № , , № , від 15.11.2016 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. адміністративний позов Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. В.М. Лисенка" задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № , № , № від 01.07.2016 року.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 15.11.2016 року.

Стягнуто на користь Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. В.М. Лисенка" судові витрати в загальному розмірі 104150,0грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що судом не дотримано вимог ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, неправомірно (неповно) досліджено докази і встановлено обставини справи, невірно застосовано норми права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р., прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає постанову законною та такою, що прийнята з урахуванням всіх обставин справи та вірним застосуванням норм матеріального права, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги , а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи , правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що фахівцями податкового органу проведена планова виїзна документальна перевірка Державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету ім. В.М. Лисенка» (податковий номер 38385217) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 13.1 1.2012 р. по 31.12.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 13.11.2012р. по 31.12.2015р. відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку № 1 до акта, за результатами якої складено акт від 14.06.2016 року №300/20-40-14-01-08/388385217.

Перевіркою встановлені порушення позивачем:

- Інструкції по застосуванню Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій Клас 7 «Доходи та результати діяльності», Положення (стандарт) БО №15 «Дохід», пункту 13 П(С)БО 11- «Забезпечення», затверджені наказом МФУ від 31.01.200р.№20, п.7 П(С)БО 26 «Виплати працівникам», затверджені наказом МФУ від 28.10.2003 р. № 601, п.12 Порядку надання фінансової звітності, затвердженого постановою КМУ від 28.02. 2000р., П(С)БО 16 «Витрати», затверджені наказом МФУ від 31.12.1999 р. № 318, НП(С)БО в державному секторі 121 «Основні засоби», затвердженого наказом МФУ від 23.01.205р. №11 (із змінами внесеними наказом МФУ від25.09.2015р. № 840), п. 44.1, 44.2 ст44, ПІ42.1 ст. 142 Податкового кодексу України зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2015 рік в сумі 1275 039 грн.;

- п. 193.1 ст. 193, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено заниження податку на додану вартість за листопад 2015 року в сумі 59498 грн.;

- п. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України. податок на доходи фізичних осіб за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, вересень, жовтень, листопад 2014 року», січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2015 року, підприємством під час виплати оподатковуваного доходу у вигляді заробітної плати найманим працівникам, перераховано до бюджету не своєчасно та не у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Податкового Кодексу України, з урахуванням вимог п. 102.1 ст. 102, пп. 129.3.3 п. 129.3 ст. 129 Податкового Кодексу України підприємству нараховано сплатити до бюджету пені, розмір якої визначено пп. 129.1.2 та п. 129.4 Податкового Кодексу України в сумі 124132,02 грн.

- ст.16-1 Підрозділу 10 Податкового Кодексу України «Інші перехідні положення». військовий збір за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень, лютий. березень, червень, серпень 2015 року, підприємством під час виплати оподатковуваного доходу у вигляді заробітної плати найманим працівникам, перераховано до бюджету не своєчасно та не у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р., з урахуванням вимог п. 102.1 ст. 102, пп. 129.3.3 п. 129.3 ст. 129 Податкового Кодексу України підприємству нараховано до бюджету пені, розмір якої визначено пп. 129.1.2 та п. 129.4 Податкового Кодексу України в сумі 1581,98 грн.

- п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР за порушення вимог п.2.6 Положення № 637 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми 4000 грн. х 5 = 20000 грн.

- п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР із змінами та доповненнями, ст.17 Закону України Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.95р. із змінами та доповненнями застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не проведення розрахунків через РРО вчинене вперше - 1 гривня.

За результатами акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області 01.07.2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 74372,50 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 74372,50 грн.

- № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 5593 908,19 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки від 14.06.2016 року №300/20-40-14-01-08/388385217 Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. В.М. Лисенка" надало 21.06.2016 року письмові заперечення до ГУ ДФС у Харківській області. ГУ ДФС у Харківській області 30.06.2016 року. Листом №3697/10/20-40-14-01 надана відповідь про розгляд заперечень, відповідно до яких висновки акту було залишено без змін.

Винесені податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем до ДФС України та рішенням цього органу в межах процедури адміністративного оскарження була проведена повторна перевірка спірних питань.

Відповідно до рішення ДФС Україні від 12.10.2016 року № 2215316/99-99-11-02-01-15 податкові повідомлення - рішення від 01.07.2016 року № та № були залишені без змін, а податкове повідомлення-рішення №000851304 було скасоване в частині нарахованої пені на 812,19 грн.

Також, податковим повідомленням-рішенням від 15.11.2016 року № позивачу визначено суму грошового зобов'язання за штрафними санкціями з податку на доходи фізичних осіб та сумою пені всього на суму 5593096,00 грн., винесене на підставі рішення про результати розгляду скарги №22153/6/99-99-11-02-01-15 від 12.10.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того , що в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, що діє з 01.01.2015 року, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно останнього абзацу п.193.1 статті 193 Податкового кодексу України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари, послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом такого оподатковуваного періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого податкового періоду.

Тобто, в 2015 році п. 198.3. Податкового кодексу України не передбачено жодного посилання на мету використання в господарські необоротних активів в момент їх придбання.

Отже, в момент придбання товарів, послуг, необоротних активів весь сплачений ПДВ включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг.

Щодо винесеного податкового повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від 01.07.2016 р. № на збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 74 372,50 грн. , у тому числі за основним платежем у сумі 59 498 грн. та за штрафними санкціями у сумі 14 874,50 грн. судом встановлено наступне.

Як встановлено актом перевірки в листопаді 2015 року підприємство завищило податковий кредит в сумі 59 498 грн.; внаслідок включення до податкового кредиту сум ПДВ по виконаним роботам з капітального ремонту постановочного освітлення, здійсненим ДП СМУ «УКРКУЛЬТМОНТАЖ», кошти на який було виділено з бюджету за кодом економічної класифікації видатків бюджету 3210 «Капітальні трансфери підприємствам (установам, організаціям)». Податковий кредит завищено в порушення п.193.1 ст.193 та п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.193.1. статті 193 Податкового кодексу України встановлено розмір ставки податку від бази оподаткування, а саме: 20 відсотків, 0 відсотків, 7 відсотків.

При цьому, ДФС посилається на норму п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, що діяла в 2014 році, і зазначають, що цим пунктом визначено наступне : податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПКУ, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовлення товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті з метою їх подальшого "використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Податковий кредит за операцією з придбання ДП «ХНАТОБ» у ДП СМУ «Укркультмонтаж» (код ЄДРПОУ 2173147) послуг з капітального ремонту постановочного освітлення підтверджено податковою накладною № 66 від 24.11.2015 року на загальну суму 356 985,25 грн., (в тому числі ПДВ 59497,54 грн). Факт придбання послуг підтверджено довідкою про вартість виконаних робіт за листопад 2015 року на загальну суму 356985,25 грн. в тому числі ПДВ 59 497,54 грн.

Згідно п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платника податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.1.6 розд. 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженого наказом МФУ від 12.03.2012 № 333, до платежів за кодом економічної класифікації видатків бюджету 3210 належать невідплатні односторонні платежі органів управління, які не ведуть до виконання або погашення фінансових вимог. Вони передбачені на придбання капітальних активів, компенсацію втрат, пов'язаних з пошкодженням основного капіталу, або збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів. Капітальними трансферами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий і нерегулярний характер як для надавача донора), так і для їх отримувача (бенефіціара). Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансфери мають цільове призначення.

Враховуючи наведене , кошти, отримані ДП «ХНАТОБ» з бюджету на проведення капітального ремонту освітлення є невідплатним та безповоротним платежем та не є компенсацією вартості товарів послуг, що постачаються нашим підприємством, отже, при отриманні капітальних трансферів у підприємства не виникає об'єкт оподаткування відповідно до п. 185.1 Податкового кодексу України.

Також, в акті перевіряючі посилаються на п. 199.1 ст.199 Податкового кодексу України згідно якої у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та укласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

З посиланням на вказану норму в акті (стр. 30-31) зроблено висновок, що оскільки при отримані з бюджету коштів у вигляді капітальних трансферів з кодом бюджетної класифікації 3210 у платника податків не виникає об'єкта оподаткування ПДВ, тому підприємством в листопаді 2015 року завищено податковий кредит на 59 498 грн. за операцією з придбання послуг з капітального ремонту освітлення

Оскільки, результатом отримання послуг з капітального ремонту освітлення ДП ХНАТОБ є покращення якості власних необоротних активів, які в подальшому будуть використані підприємством в операціях з надання послуг в межах його статутної діяльності. Наразі, послуги, які надає ХНАТОБ, не є звільненими від оподаткування. І лише у випадку, коли підприємство буде використовувати (частково використовувати) такі поліпшені необоротні активи в операціях що не є об'єктом оподаткування, або звільнених від оподаткування, в нього виникатимуть податкові зобов'язання відповідно до статті 199 або п.198.5. статті 198 ПКУ.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що податкове повідомлення - рішення від 01.07.2016 року № 001091401 про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 59 498,0 грн., та нарахування штрафних санкцій в сумі 14 874,5 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Стосовно винесеного податкового повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від 01.07.2016р. № на зменшення від'ємного значення з податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 275 039,00 грн. встановлено наступне.

Згідно акту перевірки податковим органом зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 1 275 039,00 грн. виключивши зі складу витрат 2015 року витрати на оплату відпусток працівникам за період до 2015 року та за період 2016 рік. На сторінці 17 акту перевірки зазначено, що в звіті про фінансові результати за 2015 рік підприємством в порушення П(С)БО 11 «Забезпечення», П(С)БО 16 «Витрати» враховано витрати, пов'язані з відпустками працівників за 2014 р. та 2016 р. в сумі 1 274 781,00 грн.

Сума податкового зобов'язання, визначена в податковому повідомленні - рішенні відрізняється від суми , яка відображена в акті порушення на 258,00 грн.

Так, підприємство не створено забезпечення на виплату відпусток працівникам станом на 01.01.2015 року, і це є порушенням правил бухгалтерського обліку, встановлених П(С)БО 11 «Забезпечення», П(С)БО 16 «Витрати» внаслідок чого витрати 2015 року були завищені, а витрати попередніх періодів занижені. При цьому, відповідно до П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах» виправлення помилок, допущені при складанні фінансових звітів у попередніх роках, якщо такі помилки впливають на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку), здійснюються шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початку звітного року. Як, справедливо зазначено в акті перевірки на сторінках 18-19 та рішенні про розгляд заперечень на стор.5, таку помилку необхідно відобразити в 2015 року по дебету балансового рахунку 441 «Прибуток нерозподілений» та кредиту балансового рахунку 471 «Забезпечення виплат відпусток».

В акті перевірки зроблено висновок про завищення суми витрат 2015 року, при цьому, не враховано, що відповідно до пункту 24 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України до складу витрат включаються витрати на оплату відпусток працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, які відшкодовані після 1 січня 2015 року за рахунок резервів та забезпечень, сформованих до 01.01.2015 року відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у випадку, якщо такі витрати не були враховані при визначенні об'єкта оподаткування до 1 січня 2015 року.

Тобто, в 2015 році витрати підприємства на оплату відпусток працівникам за період,

що передує 2015 року, відображаються: або у складі поточних витрат, які формують фінансовий результат, до оподаткування відповідно до п. 134.1.1 Податкового кодексу України, або у складі податкових різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування відповідно до пункту 24 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України.

В обох випадках об'єкт оподаткування буде матиме однакове значення.

Відповідно до п. 54.3 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема: п. 54.3.2 ПК передбачає, що дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податкові, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, працівники ГУ ДФС у Харківській області мали врахувати при проведенні перевірки не тільки витрати, які призводять до завищення об'єкта оподаткування, а і витрати, які не враховані при визначенні об'єкта оподаткування, а саме - витрати на створення забезпечення в 2015 році.

На даний час підприємство провело розрахунок розміру забезпечень на оплату відпусток працівникам. Згідно проведеного розрахунку: сума забезпечення на виплату відпусток станом на 01.01.2015 року становить 1257 610,84 грн.; за рахунок цього забезпечення в 2015 році виплачено 805 749,11 грн. відпускних працівникам, сума витрат на створення забезпечення на виплату відпусток в 2015 році становить 848 780,72 грн.; сума забезпечення на виплату відпусток станом на 31.12.2015 року становить 1300 642,45 грн.

Підприємство відобразило зазначені коригування в уточненій фінансовій звітності за 2015 рік.

Внаслідок проведених коригувань в звітності за 2015 рік: станом на 01.01.2015 року нерозподілений прибуток зменшено, а поточні забезпечення збільшено на 1258 тис. грн.; витрати підприємства за 2015 рік збільшились на 43 тис. грн.; станом на 31.12.2015 року нерозподілений прибуток зменшено, а поточні забезпечення збільшено на 1301 тис. грн.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції , що підприємство має право відобразити у складі витрат 2015 року: витрати на створення забезпечення на виплату відпусток у 2015 ропі в розмірі 848 780.72 грн., а також врахувати у складі податкових різниць, які зменшують фінансовий результат до оподаткування, витрати на виплату відпусток в сумі 805 749,11 грн. за рахунок резерву, створеного на 01.01.2015 року.

Що стосується відпусток, які надані працівникам в 2015 році за 2016 рік, суми по яким за даними додатку до податкового повідомлення рішення № складають 306 777 грн., та виключаються даним рішенням з витрат підприємства за 2015 рік разом з витратами на відпустки за періоди, що передують 2015 року, слід зазначити що в акті перевірки взагалі не йдеться про підстави для такого зменшення.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996р. № 504/96-ВР працівникам художньо-постановочної частини і творчим працівникам театрів щорічні відпустки повної тривалості надаються в літній період у кінці театрального сезону незалежно від часу прийняття їх на роботу. Оскільки підприємство зобов'язане було в кінці театрального сезону 2015 р. надати відпустки працівникам художньо-постановочної частини і творчим працівникам повної тривалості, то витрати на такі відпустки є витратами поточного періоду і повинні враховуватись при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік.

Враховуючи наведене , суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що податкове повідомлення - рішення від 01.07.2016 року № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 275 039 грн. є неправомірним.

Також, суд звертає увагу на те , що в акті перевірки не врахована помилка, яка зроблена підприємством в деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2014 рік та 2015 рік, а саме - у складі витрат 2014 року та у складі різниць, які зменшують фінансовий результат до оподаткування з податку на прибуток за 2015 рік, підприємством не було враховано від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2013 рік в розмірі 1480799 грн.

Відповідно до даних декларації з податку на прибуток за 2013 рік від'ємне значення об'єкта оподаткування становить 1 480 799 грн., що підтверджено актом перевірки на стор. 23.

Відповідно до даних декларації з податку на прибуток від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 рік становить 2 155 046 грн., але в ця сума не включає значення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2013 рік, яке мало бути відображене у рядку 06.5. декларації з податку на прибуток за 2014 рік,

Відповідно до даних декларації з податку на прибуток від'ємне значення об'єкта Оподаткування за 2015 рік становить 2 474 143 грн., але в ця сума включає значення від'ємного значення об'єкта оподаткування лише за 2014 рік, яке відображене у рядку 3.2.4. Додатку РІ в сумі 2 155 046 в декларації з податку на прибуток за 2015 рік.

Тобто, в деклараціях з податку на прибуток за 2014 рік та 2015 рік підприємство помилково не відобразило суми від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 1 480 799 грн.

На підставі вищенаведеного в порушення п.54.3 Податкового кодексу України податковим органом в акті перевірки не зробленоо висновок про заниження від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2014 рік та 2015 рік на 1480799 грн.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності винесеного податкового повідомлення рішення від 01.07.2016 року № прл збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5 593 908,19 грн., у тому числі за штрафними санкціями у сумі 5 469 776,17 грн., пені в сумі 124 132,02 грн. , виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать , що ДП «ХНАТОБ» є держаним підприємством, фінансування витрат на оплату праці найманим працівникам якого здійснюється за рахунок бюджету на підставі затверджених кошторисів. При цьому, розмір річного обсягу фінансування розподілено рівними частками між місяцями, що створює брак коштів під час фактичних виплат, розмір яких відрізняється з місяця в місяць (в тому числі і за рахунок нарахування відпусток).

Відповідно до вказаного податкового повідомлення-рішення до підприємства на підставі статті 127 Податкового кодексу України застосовані штрафні санкції в розмірі 5469776,17 грн. за порушення ст. 176 п.176.2, п.168.1.2, пп.168.1.5, пп.168.1 ст.168 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які мають статус податкових агентів зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати, та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується9не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строк, встановлені цим кодексом для місячного податкового періоду.

Статтею 127 Податкового кодексу України встановлено наступні штрафні санкції: ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Такі саме дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше/тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що акт перевірки не містить порушень підприємством позивача ненарахування та неутримання податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з розрахунком штрафних санкцій, який підприємство отримало разом з податковим повідомленням-рішенням, при визначенні суми штрафних санкцій перевіряючи розрахували її в розмірі 25%, 50 %, 75 % від суми недоплати податку та від суми повної оплати податку, але коли на особовому рахунку існувала недоїмка.

Штрафна санкція відповідно до п.127 Податкового кодексу України застосовується до суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету до або під час виплати, а не до суми податку, який фактично був сплачений в повному обсязі, але не перекрив недоїмку, яка утворилась на особовому рахунку в попередніх періодах.

Отже, в возрахунку штрафних санкцій з ПДФО, наданому підприємству разом з податковим повідомленням рішенням від 01.07.2016 року № , наведені неправомірно нараховані санкції за статтею 127 Податкового кодексу України, а саме: в тих випадках, коли за даними перевірки підприємство при здійсненні виплат заробітної плати своєчасно та в повному обсязі перерахувало до бюджету ПДФО всього у сумі 3009228,98 грн.

Також, при проведенні перевірки та розрахунку штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб перевіряючі не врахували оплату податку на доходи фізичних осіб за період жовтень 2013- січень 2014 року та вересень-жовтень 2014 року, який було помилково зараховано на рахунок єдиного соціального внеску на загальну суму 2 262 703,62 грн., а саме: платіжне доручення № 169 від 15.10.2013р. на суму 189 000,00 грн., платіжне доручення № 182 від 29.10.2013р. на суму 253 000,00 грн., платіжне доручення № 190 від 14.11.2013р. на суму 185 000,00 грн., платіжне доручення № 204 від 28.11.2013р. на суму 312 400,00 грн., платіжне доручення № 210 від 13.12.2013р. на суму 185 000,00 грн., платіжне доручення №218 від 25.12.2013р. на суму 437 000,00 грн., платіжне доручення № 4 від 21.01.2014р. на суму 200 000,00 грн., платіжне доручення № 13 від 29.01.2014р. на суму 84 433,62 грн., платіжне доручення № 172 від 12.09.2014р. на суму 191 870,00 грн., платіжне доручення № 193 від 14.10.2014р. на суму 189 000,00 грн.

В зазначених платіжних дорученнях підприємство помилково вказало розрахунковий рахунок єдиного соціального податку, при цьому, в призначені платежу вказано, що це сплата податку на доходи фізичних осіб та вказані правильно всі коди бюджетної класифікації.

Відповідно до п. 22.4 ст.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІП передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Ініціювання підприємством сплати вказаних сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб до Державного бюджету було здійснено до або разом із виплатою заробітної плати найманим працівникам. Тобто, саме з дат, вказаних в платіжних дорученнях відбулось вилучення коштів підприємства, призначених для сплати до бюджету в якості податку, у зв'язку з чим обов'язок підприємства по сплаті податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати заробітної плати був виконаний.

На органи ДФС покладено функції адміністрування як податку на доходи фізичних осіб, так і єдиного соціального внеску. При цьому, органи ДФС не звернули увагу на наведену невідповідність в платіжних дорученнях підприємства на сплату податку з доходів фізичних осіб.

Підприємство виявило зазначену невідповідність самостійно та тричі заверталось до ДПІ у Дзержинському р-ні м. Харкова з проханням зарахувати зазначені кошти в рахунок оплати ПДФО (листом від 03.02.2014. № 01-04/93 (на суму 1 881 833,62 грн.), а потім з проханням повернути кошти помилково зараховані на рахунок ЄСВ листом від 12.02.2014 р. № 01-04/138 (на суму 1 881 833,62 грн.), листом від 23.12.2014р. № 01-04/975 ( на суму 1 597 400 грн.). Повернуті кошти були лише в грудні 2014 року та в розмірі 1 302 822,00 грн., що підтверджено випискою з банківського рахунку від 29.12.2014 року. Тобто, протягом року органи ДФС не здійснили повернення податку на доходи фізичних осіб, сплачених підприємством, але помилково зарахованим не на той рахунок.

Відповідно Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України від 09.09.2013 р.№ 450, загальний строк в який має здійснитись повернення помилково зарахованих коштів на рахунок ЄСВ складає 12 робочих днів від дати подання платником податку заяви в довільній формі. Отже, всі випадки несвоєчасної оплати податку на доходи фізичних осіб за період з лютого до грудня 2014 року відбулись з вини органів ДФС, які здійснюють функції з адміністрування єдиного соціального внеску.

При цьому, хоча зазначені кошти помилково зараховані не на той рахунок, вони все одно були списані з рахунку підприємства і виплати доходу без перерахування суми податку не відбулось. Отже, підстав до застосування штрафу, яке передбачено статтею 127 Податкового кодексу України не було.

Крім того, в розрахунку штрафних санкцій по неперахуванню до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб штрафні санкції були нараховані і до випадків виплати авансів з заробітної плати.

При цьому, не враховано того факту, що відповідно до п.163.1. Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Склад загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначено в п.164.2 Податкового кодексу України, який включає в себе в тому числі і доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору.

Відповідно до п. 164.5 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного соціального внеску.

Відповідно до п.169 Податкового кодексу України при визначенні суми ПДФО враховується податкова соціальна пільга, яка застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата, якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного року помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень,

Відповідно до п.169.4.3 Податкового кодексу України роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи маж платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.

Отже, розмір податку на доходи фізичних осіб може бути визначено тільки під час проведення нарахувань заробітної плати за результатами роботи за місяць, а не при виплаті авансів.

Відповідно до абзацу восьмого статті 127 Податкового кодексу України передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються коли не нарахування, неутримання та/або несплата (неперахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виправляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п.169.7 статті 169 Податкового кодексу України, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього кодексу.

Враховуючи наведене в даному випадку не має підстав застосовувати штрафні санкції, передбачені статтею 127 Податкового кодексу України за будь-які недоплати ПДФО при виплаті авансів з заробітної плати протягом місяця, оскільки об'єктом оподаткування ПДФО за місяць є загальний місячний оподатковуваний дохід, отже, ГУ ДФС у Харківській області неправомірно застосовані до ДП ХНАТОБ штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5 593 908,19 грн.

Щодо винесеного податкового повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від № від 15.11.2016 року, яким визначено суму грошового зобов'язання за штрафними санкціями з податку на доходи фізичних осіб та сумою пені всього на суму 5 593 096,00 грн., винесено на підставі рішення про результати розгляду скарги №22153/6/99-99-11-02-01-15 від 12.10.2016 року судом встановлено наступне.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року N1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за N 124/28254 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами яткових повідомлень-рішень платникам податків», п.4. якщо за результатами адміністративного оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, збільшуються, то крім раніше сформованого податкового повідомлення-рішення, складається та додатково надсилається (вручається) окреме податкове повідомлення-рішення на суму збільшення шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному порядку.

Якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства.

Якщо податкове повідомлення-рішення скасовується в інших випадках, передбачених статтею 55 Кодексу, уразі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства або відповідно до статті 56 Кодексу під час проведення процедури його адміністративного оскарження не внаслідок зміни зазначеної в ньому загальної суми грошових зобов'язань, суми зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, платнику податків надсилається (вручається) нове податкове повідомлення-рішення, а також: розрахунок грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства з урахуванням рішення контролюючого органу.

Податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4-6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання.

Наведені вимоги дають підстави вважати винесення податкового повідомлення-рішення від 15 листопада згідно до рішення ДФС України (за результатами адміністративного оскарження) від 12 жовтня 2016 року таким, що порушує встановлений ПК України та Наказом Мінфіну порядок складання та надсилання платнику ППР.

Колегія суддів вважає, що відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів , у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.10.2016р. № не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. по справі № 820/5815/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 07.08.2017 р.