Справа № 2а-3259/10/1770
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року 09 год. 45 хв. РівнеСправа № 2а-3259/10/1770

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 01 жовтня 2010 року); представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 13 лютого 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі іменується - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих фіскальним органом.

У судове засідання, призначене на 31.07.2017, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп., та від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп., підлягають скасуванню, оскільки платником податків не було допущено перевищення доходу понад 300000 грн. 00 коп., а відтак він не був зобов'язаний реєструватися платником податку на додану вартість.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову та вказав, що позивачем порушено норми Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 та Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997, щодо обов'язку переходу фізичної особи - підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, на загальну систему оподаткування, та щодо обов'язку реєстрації платником податку на додану вартість у разі допущення перевищення операцій з поставки товарів (послуг) сукупно протягом останніх дванадцяти календарних місяців 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Відповідач зазначає, що ним встановлено факт перевищення позивачем граничного розміру виручки у І кварталі 2008 року та виникнення у позивача обов'язку перейти на загальну систему оподаткування з ІІ кварталу 2010 року, станом на 30.04.2008 загальна сума від здійснення оподатковуваних операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців складає 504777 грн. 70 коп., що перевищує 300000 грн. 00 коп., а відтак позивачеві визначено податок на додану вартість в сумі 33674 грн. 00 коп. на операції за періоди: липень - грудень 2008 року та січень - грудень 2009 року.

Таким чином, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 31.07.2017.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м. Рівне з 26.02.2010 по 17.03.2010 проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 за період з 18.02.2008 по 31.12.2009, за наслідками якої складено акт від 18.03.2010 №46//17-117 (далі іменується - Акт перевірки) (том 1, а.а.с. 97-114).

На підставі Акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.03.2010 №/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальній сумі 444 грн. 36 коп., у тому числі: за основним платежем - 148 грн. 12 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 296 грн. 24 коп.; податкове повідомлення-рішення від 26.03.2010 №/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53571 грн. 00 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19897 грн. 00 коп.; та податкове повідомлення-рішення від 26.03.2010 №/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 33122 грн. 85 коп., у тому числі: за основним платежем - 33122 грн. 85 коп.

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень контролюючим органом прийнято рішенням про результати розгляду первинної скарги від 22.04.2010 №17509/25-09 (том 1, а.а.с. 27-29), яким збільшено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 1110 грн. 37 коп. основного платежу, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 26.03.2010 №/0; скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.03.2010 №/0 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у частині 147 грн. 30 коп. штрафної санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін; залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 26.03.2010 №/0 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб.

За результатами розгляду первинної скарги фіскальним органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп. (том 1, а.с. 115); податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 34233 грн. 22 коп., у тому числі: за основним платежем - 34233 грн. 22 коп. (том 1, а.с. 116); та податкове повідомлення-рішення від 11.05.2010 №/1, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальній сумі 444 грн. 36 коп., у тому числі: за основним платежем - 148 грн. 12 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 296 грн. 24 коп. (том 1, а.с. 117).

За результатами розгляду повторної скарги на податкові повідомлення-рішення від 30.04.2010 (том 1, а.а.с. 30-31), рішенням про результати розгляду повторної скарги від 24.06.2010 №12127/25-16/128 (том 1, а.а.с. 27-29) ДПА в Рівненській області було залишено без змін податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем за результатами розгляду первинної скарги та рішення ДПІ у м.Рівне про результати розгляду первинної скарги від 22.04.2010 №17509/25-09, а повторна скарга позивача - без задоволення.

Контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 34233 грн. 22 коп., у тому числі: за основним платежем - 34233 грн. 22 коп. (том 1, а.с. 119); та податкове повідомлення-рішення від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп. (том 1, а.с. 120).

Також, фіскальним органом винесено податкове повідомлення-рішення від 08.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальній сумі 444 грн. 36 коп., у тому числі: за основним платежем - 148 грн. 12 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 296 грн. 24 коп. (том 1, а.с. 121).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2010 у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівне про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2010 №/1, від 06.07.2010 №/2, від 30.04.2010 №/1, від 06.07.2010 №/2, від 11.05.2010 №/1 та від 08.07.2010 №/2 відмовлено повністю (том 2, а.с. 114).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задоволено; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2010 - скасовано; прийнято нову постанову, якою позов задоволено; скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1, від 06.07.2010 №/2, від 30.04.2010 №/1, від 06.07.2010 №/2, від 11.05.2010 №/1, від 08.07.2010 №/2 ( том 2, а.с. 179).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.03.2017, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області задоволено частково:

постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 в частині задоволення позову про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Рівне від 30.04.2010 за № /1, від 06.07.2010 за № /2 про визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 34233 грн. 22 коп. скасовано та залишено в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2010 в частині відмови в задоволенні зазначених позовних вимог;

постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2010 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 скасовано в частині вирішення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Рівне від 30.04.2010 за № /1, від 06.07.2010 за № /2 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 53423 грн. 70 коп. (в тому числі: 33674 грн. 00 коп. - за основним платежем та 19749 грн. 70 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями), та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції;

постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2014 в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Рівне від 11.05.2010 за № /1, від 08.07.2010 за № /2 про визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 444 грн. 36 коп. (в тому числі: 148 грн. 12 коп. - за основним платежем та 296 грн. 24 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями) залишено без змін (том 2, а.с. 219).

Таким чином, предметом спору у даній адміністративній справі, з урахуванням ухвали суду касаційної інстанції, є податкові повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1 та від 06.07.2010 №/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 53423 грн. 70 коп. (в тому числі: 33674 грн. 00 коп. - за основним платежем та 19749 грн. 70 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-III від 21.12.2000 (далі іменується - Закон України №2181-III), у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп.

За результатами адміністративного оскарження рішень, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп.

За правилами підпункту 6.3.1. пункту 6.3 статті 6 Закону України №2181-III, податкове повідомлення виставляється за кожним окремим податком, збором (обов'язковим платежем). Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень щодо окремого платника податків.

Відповідно до підпункту 6.4.1. пункту 6.4 статті 6 Закону України №2181-III, податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1 є відкликаним в силу підпункту 6.4.1. пункту 6.4 статті 6 Закону України №2181-III, оскільки фіскальним органом прийнято нове рішення від 06.07.2010 №/2 саме з податку на додану вартість.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2010 №/1 не підлягає задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий орган, встановивши факт перевищення позивачем граничного розміру виручки у І кварталі 2008 року та виникнення у позивача обов'язку перейти на загальну систему оподаткування з ІІ кварталу 2010 року, зазначає, що станом на 30.04.2008 загальна сума від здійснення оподатковуваних операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців складає 504777 грн. 70 коп., що перевищує 300000 грн. 00 коп., і визначає позивачеві податок на додану вартість в сумі 33674 грн. 00 коп. на операції за періоди: липень - грудень 2008 року та січень - грудень 2009 року.

Відповідно до статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 (далі іменується - Указ Президента №727/98), суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, податку на додану вартість.

Разом з тим, умовою для перебування фізичною особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності відповідно до статті 1 Указу Президента №727/98 є не перевищення обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік в 500 тис. гривень.

Таким чином, до перевищення граничного обсягу виручки і виникнення у платника єдиного податку обов'язку перейти на загальну систему оподаткування положення Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 (далі іменується - Закон України №168/97-ВР), до такого платника не застосовуються.

Після виникнення у платника єдиного податку обов'язку перейти на загальну систему оподаткування при вирішенні питання щодо виникнення у нього обов'язку зареєструватись платником податку на додану вартість та оподаткувати операції з поставки послуг (товарів) цим податком слід керуватися Законом України №168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України №168/97-ВР, платником податку є будь-яка особа, яка, зокрема, підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Підстави, за якими особа підлягає реєстрації як платник податку, визначені у пункті 2.3 статті 2 Закону України №168/97-ВР.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України №168/97-ВР, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до підпункту «а» пункту 9.6 статті 9 Закону України №168/97-ВР, з урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті, заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що тільки у разі, коли з моменту перевищення граничного розміру виручки, визначеного статтею 1 Указу Президента №727/98, особою, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, допущено перевищення операції з поставки товарів (послуг) сукупно протягом останніх дванадцяти календарних місяців 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у такої особи виникає обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та сплатити такий податок, починаючи з періоду, в якому відбулось перевищення загальної суми (300000 гривень) від здійснення оподатковуваних операцій з поставки товарів (послуг).

У разі, якщо податковий орган зарахував до 300000 грн. 00 коп. суму виручки позивача, яка надійшла до моменту перевищення суми граничної виручки, визначеної у статті 1 Указу Президента №727/98, то таке зарахування є безпідставним.

Направляючи адміністративну справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.03.2017 вказав, що з метою правильного вирішення даної справи підлягають з'ясуванню та встановленню такі обставини:

дата вчинення операції, з якою у позивача виникло перевищення граничного обсягу виручки, визначеного у статті 1 Указу Президента №727/98;

чи відбулося після дати вчинення операції, з якою у позивача виникло перевищення граничного обсягу виручки, визначеного у статті 1 Указу Президента №727/98, перевищення 300000 грн. 00 коп. від операцій з поставки товарів (послуг);

дата перевищення 300000 грн. 00 коп., після якої у суб'єкта підприємницької діяльності виникає обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість та оподатковувати операції з поставки товарів (послуг) цим податком.

Судом встановлено, що станом на 30.04.2008 загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх дванадцяти календарних місяців становила 504777 грн. 70 коп., що перевищило 500 тис. грн., відповідно до статті 1 Указу Президента №727/98.

Саме починаючи з 30.04.2008 у позивача виник обов'язок переходу на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, оскільки саме в цю дату виникло перевищення граничного обсягу виручки, визначеного статею 1 Указу Президента №727/98.

Судом встановлено, що після дати вчинення операції, з якою у позивача виникло перевищення граничного обсягу виручки, визначеного у статті 1 Указу Президента №727/98 (30.04.2008), відбулося перевищення 300000 грн. 00 коп. від операцій з поставки товарів (послуг).

Таке перевищення відбулося 09.06.2008 (за період з 30.04.2008 по 09.06.2008) та становило 312376 грн. 76 коп., що чітко вбачається зі змісту Розшифровок одержаних коштів за 2008 рік (том 1, а.с. 80).

Таким чином, саме з 09.06.2008 у платника податків виник обов'язок реєстрації платником податку на додану вартість.

Порядок реєстрації платником податку на додану вартість та терміни подання заяви щодо такої реєстрації встановлені пунктом 9.4 статті 9 Закону №168/97-ВР та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом ДПА України від 01.03.2000 №79 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.04.2000 за №208/4429 (далі іменується - Положення №79).

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України №168/97-ВР, об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України №168/97-ВР, база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України №168/97-ВР визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно з підпунктом 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону.

Декларації з податку на додану вартість подаються до податкового органу за формою, затвердженою наказом ДПА України 30.05.1997 №166, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 09.07.1997 за №250/2054, у строки, передбачені абзацом «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України №2181-III.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Закону України №168/97-ВР, платники податку несуть відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету.

При цьому, виходячи з положень статті 9 Закону України №168/97-ВР та пункту 7.1 Положення №79, особа, яка повинна була зареєструватися платником податку на додану вартість, але не надіслала відповідну заяву податковому органу у визначені строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач у період з липня 2008 року по 31 грудня 2009 року не реєструвався платником податку на додану вартість, відповідне свідоцтво не отримував, всупереч вимогам Закону України №2181-III декларації з податку на додану вартість до податкового органу не подавав.

Відповідно до підпунктів 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181-III, платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку. У разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, як визначення суми основного зобов'язання з податку на додану вартість, так і застосування штрафних санкцій до позивача, є правомірними.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючим органом у повній мірі доведено правомірність податкового повідомлення-рішення від 06.07.2010 №/2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 53423 грн. 70 коп., у тому числі: за основним платежем - 33674 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19749 грн. 70 коп., а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська