Справа № 368/390/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 368/390/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко І.І. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними щодо проведення перерахунку пенсії та зобов'язання проведення перерахунку пенсії та включення до її розрахунку інших виплат, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з адміністративним позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними щодо проведення перерахунку пенсії та зобов'язання проведення перерахунку пенсії та включення до її розрахунку інших виплат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з діями відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку її пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 07 червня 2017 року задоволено вказаний позов. Визнано дії Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області незаконними та протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2. Зобов'язано Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії як державному службовцю з 25.01.2017 року на виконання вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ та додатково включити до заробітку для обчислення пенсії інші виплати, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з 24.03.2007 року та отримує пенсію як державний службовець, відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 90 відсотків.

08 травня 2008 року позивач звільнилася з державної служби. На час звільнення стаж роботи на державній службі становить 22 роки 7 місяців 14 днів.

25 січня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця із урахуванням всіх сум і видів заробітної плати на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

03 лютого 2017 року своїм листом відповідач повідомив позивачузазначив, що при призначенні пенсії (з 23.08.2007 року) позивачу було враховано для обчислення пенсії посадовий оклад, доплата за ранг, надбавка за вислугу років, доплата за проживання на забрудненій території станом на 01.08.2007 pоку, та інші виплати за 24 місяці перед зверненням за пенсією, тобто за період з 01.08.2005 pоку по 31.07.2007 pоку. Довідки про інші виплати за період з 2006 - 2008 роки у пенсійній справі відсутні (а.с. 12).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 вищезгаданого Закону, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За змістом статті 37 Закону України « Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається в відсотковому розмірі від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, в даних правовідносинах мають перевагу спеціальні норми Закону, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та вважає, що матеріальна допомога, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, однак, як, не включаються до складу заробітної плати державного службовця, повинна бути врахована при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, у постанові від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13 та у постанові від 04.03.2014 року у справі № 21-3а14 та Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 20 липня 2017 року в справі № К/800/14101/17.

Відповідно до положень ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, оскільки страхові внески та з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування були нараховані на всі виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та допомогу для вирішення соціально-побутових питань, отриманих позивачкою у період роботи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою (а.с. 48), то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачці.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач діяв неправомірно в спірних правовідносинах, а тому наявні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Таким чином, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 07 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 04.08.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.