Справа № 585/2319/17
Суддя: Жмурченко В. Д.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/582/32/17
Справа № 585/2319/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року

Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Жмурченко В.Д., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області та просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення виплат раніше призначеної йому пенсії за віком та зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити нарахування та виплатити йому пенсію за періоди з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 20 грудня 2016 по 31 грудня 2016 року.

Ухвалою суду від 29 червня 2017 року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження щодо заявлених вимог позивача.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження та копія позову направлена судом відповідачу з наданням строку для письмових заперечень на позов або заяви про визнання позову.

Представник відповідача по справі, Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, надав до суду письмове заперечення, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав відновлення раніше призначеної пенсії. Аргументуючи це тим, що з 07 липня 2014 р. позивач перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV ).

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213), відповідно до п.12 розділу 1 якого у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України"Про державну службу" , "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV не виплачуються.

Норми Закону № 213 є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №213 встановлено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 р. пенсій за віком, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі суддями відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Крім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України. При цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої й, у тому числі, призначеної на підставі Закону №1058.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 не містить будь-яких вимог щодо автоматичного поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV.

Більше того, єдиною підставою для поновлення виплати вищевказаних пенсій, згідно з абзацом 5 частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, є звільнення особи з роботи на посадах, передбачених у абзаці 3 частини 1 цієї статті.

У свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача права на одержання спірної пенсії, управління виходить з положень спеціального законодавства, яким у даному випадку є стаття 47 Закону № 1058-IV, а не пункт 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII, який до того ж не встановлює для управління прямого обов'язку щодо відновлення виплати позивачу спірної пенсії.

Крім того представник відповідача у письмовому запереченні зазначив, що вимоги позивача про виплату пенсії з 01.06.2015 р. по 31.12.2016 р. знаходяться за межами шестимісячного строку звернення до суду, що відповідно до вимог ст. 100 КАС України, є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України вказана справа розглядається суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи з приводу не виплати пенсії позивач із заявою про усунення порушень з приводу невиплати пенсії мав право звернутися як до суду так і до суб'єкта владних повноважень.

Використовуючи передбачене законом право досудового врегулювання даного спору позивач 14 червня 2017 року звернувся до Роменського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області, як до суб'єкта владних повноважень, із заявою про поновлення виплати йому пенсії.

23 червня 2017 р. на заяву позивача Роменське об'єднане управління пенсійного фонду України Сумської області дало відповідь, якою відмовило в задоволенні заяви.

Після відмови суб'єкта владних повноважень в задоволенні його заяви 26 червня 2017 року, тобто в межах місячного строку, з дня коли позивач дізнався про рішення Роменського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області за результатами розгляду його заяви, він звернувся до суду з вказаним позовом.

Таким чином позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки він звернувся до суду в місячний строк як це передбачено ч. 4 ст. 99 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку з 07 липня 2014 року в Роменському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV ).

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII (далі - Закон № 213), відповідно до п.12 розділу 1 якого у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України"Про державну службу" , "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV не виплачуються.

14 червня 2017 року звернувся до Роменського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області, як до суб'єкта владних повноважень, із заявою про поновлення виплати йому пенсії.

23 червня 2017 р. на заяву позивача Роменське об'єднане управління пенсійного фонду України Сумської області дало відповідь, якою відмовило в задоволенні заяви.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22, п. 1 ст. 92).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди І та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячног довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію, працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядк та на умовах, передбачених спеціальними законами ("Про державну службу", "Про судоустрій статус суддів" та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 рок виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідн до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і стату суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Пр судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевог самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів Україні Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів ("Про Прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державног службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічног утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиної першою статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній ним посаді не дає права на призначення йому пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачень спеціальними Законами.

Тому, з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії за віком.

Такий висновок також висвітлений в правових позиціях Вищого адміністративного суду України: в ухвалі від 03 квітня 2017 року (адміністративна справа К/800/10039/17); в ухвалі від 07 квітня 2017 р. (адміністративна справа К/800/10937/17).

Щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення виплат раніше призначеної йому пенсії за віком та зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити нарахування та виплатити йому пенсію за період з 20 грудня 2016 по 31 грудня 2016 року суд виходить з наступних підстав.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. №911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", " Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Але рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", " Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відповідач мав поновити позивачу виплату пенсії.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено у відновленні виплат позивачу призначеної пенсії у зазначені позивачем періоди, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, те що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то відповідно до ст. 94 КАС України суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення виплат раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком за періоди з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 20 грудня 2016 по 31 грудня 2016 року, протиправними.

Зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити нарахування пенсії та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за періоди з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 20 грудня 2016 по 31 грудня 2016 року.

Стягнути 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судових витрат з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: В. Д. Жмурченко