Справа № 760/15494/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/312/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарях - Здорик Л.В., Літвінчук А.В., Калашнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, третя особа: інспектор роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Києві ДПП молодший лейтенант поліції Шишак Алла Андріївна, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №299173 від 29.08.2016 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ,складену інспектором №1 батальйону №3 УПП в м. Києві, ДПП молодшим лейтенантом поліції, на підставі якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., посилаючись на наступне.

Позивач вказав, що 29.08.2016 він, перебуваючи за кермом транспортного засобу БМВ 530, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись у Голосіївському районі м. Києва по провулку Моторному, був зупинений екіпажом патрульної поліції України, його повідомили, що він порушив правила дорожнього руху.

Позивач посилався на те, що у зв'язку з цим, інспектор № 1 батальйону № 3 УПП в м. Києві, ДПП молодший лейтенант поліції склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 299173 від 29.08.2016 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі якої притягнув його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначено, що із постанови вбачається, що він 29.08.2016 о 18 год. 50 хв. в м. Києві по провулку Моторному, 9 порушив правила дорожнього руху, а саме - правило обгону, виїхавши на зустрічну смугу руху транспортних засобів на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а також не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», чим порушив розділ 33 та п. 14.6 ПДР, у зв'язку з чим, на думку Інспектора, я скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач посилався на те, що дана постанова прийнята з грубим порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, актів законодавства України, що регулюють дорожній рух, встановлюють поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки інспектором було складено завідомо незаконну Постанову, на підставі якої безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення та жодних доказів, які б могли підтвердити його вину у скоєнні адміністративного правопорушення під час руху по провулку Моторному в м. Києві.

Зокрема, позивач вказав, що провулок Моторний у м. Києві, по якому він рухався, дозволяє рух в обох напрямках, однак, не містить жодних дорожніх знаків, у тому числі й знаку 3.25 розділу 33 ПДР України, а саме - обгін заборонено, про який вказано у Постанові. До того ж, дорожня розмітка на даній проїзній частині нечітка, місцями її взагалі не має (не видно), тому він самостійно, за відсутності відповідних дорожніх знаків та розмітки з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху та габариту транспортного засобу, за кермом якого перебував, визначив шлях його руху, тим паче, я, рухаючись по провулку Моторному, не здійснював будь-якого обгону, а тим більше іншого маневру. На думку позивача, інспектор склав постанову всупереч дійсним обставинам справи, без наявності жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування незаконної та необґрунтованої постанови як рішення суб'єкта владних повноважень.

Позивачем пояснено, що інспектор зобов'язаний був з підстав передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП та п. 7 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 за № 1408/27853, не розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, а розпочате провадження зобов'язаний був закрити в зв'язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, позивач просить оскаржувану ним постанову скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у відповідності до ст.128 ч.4 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.222 КпАПУ органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 29.08.2016 інспектором роти № 1 батальйону № 3 УПП в м. Києві ДПП, молодшим лейтенантом поліції Шишак Аллою Андріївною складено постанову серії АР № 299173 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КпАП України.

З даної постанови вбачається, що 29.08.2016 о 18 год. 50 хв. в м. Києві по провулку Моторному, 9, ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме - правило обгону, виїхавши на зустрічну смугу руху транспортних засобів на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а також не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», чим порушив розділ 33 та п. 14.6 ПДР.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що провулок Моторний у м. Києві, по якому позивач рухався, дозволяє рух в обох напрямках, не містить жодних дорожніх знаків, у тому числі й знаку 3.25 розділу 33 ПДР України, а саме - обгін заборонено, про який вказано у спірній постанові. До того ж, дорожня розмітка на даній проїзній частині нечітка, місцями її взагалі не має (не видно), тому позивач самостійно, за відсутності відповідних дорожніх знаків та розмітки з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху та габариту транспортного засобу, за кермом якого перебував, визначив шлях його руху. Окрім того, позивач, рухаючись по провулку Моторному, не здійснював будь-якого обгону, а тим більше іншого маневру. На підтвердження вищезазначеного, представником позивача було надано схему руху транспортного засобу.

Відповідно до ст. 280 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАПУ адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КпАПУ постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Частиною 2 ст. 122 КпАПУ України передбачена відповідальність, зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Положеннями КпАПУ визначено,що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КпАПУ орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КпАПУ доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАПУ. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КпАПУ, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення, а також спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, відтак будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази третя особа, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст.251 КпАПУ, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1. адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення адміністративного правопорушення, в матеріалах справи такі підтвердження відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.158, 159, 161, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст.122, 288-293 КпАПУ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №299173 від 29.08.2016, якою на громадянина ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.А. Усатова