Справа № 806/1771/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року Житомир справа № 806/1771/17

категорія 2.1

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання повторно розглянути клопотання від 21.03.2017 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння площею 37,00 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирського району (бувшої Хомутецької сільської ради);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння площею 37,00 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирського району (бувшої Хомутецької сільської ради) та прийняти рішення згідно законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.03.2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 37,00 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищноїоб'єднаної територіальної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

Вказує, що за результатами розгляду даного клопотання на адресу позивача надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, яким позивачу повідомлено, що згідно довідки відділу у Брусиліському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області проінформовано, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу через аукціоні та запропоновано звернутись до відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі для обрання іншої земельної ділянки.

На думку позивача, відповідач проявляє протиправну бездіяльність шляхом неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 зареєстрованого 21 березня 2017 року у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с. 9).

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 18) та письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із безпідставністю. (а.с. 19-20).

Зважаючи на неявку сторін та керуючись приписами ст. 41, ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що 21 березня 2017 року ОСОБА_2, представником ОСОБА_1, подано до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській клопотання про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 37,00 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) на підставі ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 134, ст. 123, ст. 34 Земельного кодексу України, яке було зареєстроване у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області 13 березня 2017 року.

Додатками до клопотання вказано: копія доручення, графічні матеріали, копії паспорта, копія ідентифікаційного коду (а.с. 6)

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, повідомило позивача, що згідно довідки відділу у Брусиліському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області проінформовано, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу через аукціоні та запропоновано звернутись до відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі для обрання іншої земельної ділянки. (а.с. 7)

Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю у листі від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області проявляє протиправну бездіяльність шляхом ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Основного Закону, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною другою статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За змістом частини першої статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно зі ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною другою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 4 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Суд критично ставиться до доводів позивача про протиправну бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року та зазначає, що відповідач листом від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, повідомило позивача, що згідно довідки відділу у Брусиліському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області проінформовано, що вказана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу через аукціоні та запропоновано звернутись до відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі для обрання іншої земельної ділянки. (а.с. 7)

Оскільки відповідачем було належним чином розглянуто клопотання позивача від 21.03.2017 року та надано відповідь у строки, в межах, та у порядку, визначеному статтею 123 Земельного кодексу України, позовні вимоги в частині визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння площею 37,00 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирського району (бувшої Хомутецької сільської ради) не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку правомірності та обґрунтованості відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року, а також наявності зазначених відповідачем підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту листа від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою є відомості з довідки відділу у Брусиліському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, згідно якої вказана позивачем у клопотанні земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу через аукціоні та запропоновано звернутись до відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі для обрання іншої земельної ділянки. (а.с. 7)

Згідно ч. 1 ст. 135 Земельного кодексу України, земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Відповідно до ч. 1ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч. 1 ст. 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обставин, викладених у листі від 14 квітня 2017 року №Г-4417/0-4180/6-17, відповідачем до матеріалів справи надано копію довідки копію довідки Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області "Про надання дозволу на складання документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у користування". Відповідно до п. 16 вказаної довідки зазначено, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, які підлягають продажу через аукціон №5 та №6. (а.с. 22-23).

Крім того, відповідачем надано клопотання №15632/01-08/01 від 14.11.2014, відповідно до змісту якого Відділ Держезагенства у Брусилівському районі Житомирської області просить включити до переліку земельних ділянок права на які виставляються на земельні торги, земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 35,70 га, яка розташована за межами населених пунктів Хомутецької сільської ради Брусилівського району та виконання грошової оцінки з метою продажу права на неї на конкурентних засадах. (а.с. 24)

Наказом Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 24.11.2014, земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 35,70 га, яка розташована за межами населених пунктів Хомутецької сільської ради Брусилівського району, включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, для продажу прав на них на земельних торгах (а.с. 28), згідно доданого переліку (а.с. 29).

Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що земельна ділянка, визначена позивачем у клопотанні від 21.03.2017 та доданих до нього графічних матеріалів (а.с.6), включена до переліку земельних ділянок права на які виставляються на земельні торги.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки зазначена відповідачем інформація у листі від 14.04.2017 року №Г-4417/0-4180/6-17 підтверджена належними та достатніми доказами, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області надано вмотивовану відмову на клопотання ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року.

Враховуючи факт надання відповідачем обґрунтованої та вмотивованої відмови за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року, позовні вимоги в частині зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2017 року на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для сінокосіння площею 37,00 га на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирського району (бувшої Хомутецької сільської ради) та прийняти рішення згідно законодавства є необґрунтованими, а позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 41, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 07 серпня 2017 р.