Справа № 754/8965/17
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/662/17
Справа №754/8965/17
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 серпня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд,-

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання протиправною відмову відповідача в призначенні їй пенсії по інвалідності, зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період служби з 15.04.2010 року по 15.05.2013 року в органах МВС України та призначити пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.03.2017 року. Позовні вимоги мотивує тим, що вона в період з 15.04.2010 року по 15.05.2013 року працювала в органах МВС України, про що є запис в трудовій книжці. З урахуванням страхового стажу, на інших роботах загальний страховий стаж позивача є достатнім для призначення пенсії по інвалідності, однак відповідач відмовив їй. Вважає вказану відмову протиправною.

Представник відповідача у наданих письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку визначеному законодавством. Згідно статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: Для інвалідів 2 та 3 груп від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки. Загальний страховий стаж позивача, який можна зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії по ІІ групі інвалідності загального захворювання становить 2 роки 8 місяців. Управління не може зарахувати період роботи з 15.04.2010 року по 15.05.2013 року до страхового стажу, так як відсутні дані за цей період в системі персоніфікованого облік

Розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, тому судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

У відповідності до повторної відповіді відповідача від 29.06.2017 р. страховий стаж позивача є недостатнім для призначення зазначеної пенсії.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у призначенні, нарахуванні, виплаті пенсії по інвалідності на Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, суд вважає безпідставними

Зокрема, ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» передбачає, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», особи, визнані інвалідами ІІ групи у віці від 29 років, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією 4-х років.

У відповідності до довідки МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 22.03.2017 р.

Позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, на час настання інвалідності їй виповнилось повних 30 років.

Отже згідно з ст. 32 вказаного Закону позивач має право на пенсію по інвалідності II групи за наявності на час настання інвалідності 4-річного страхового стажу.

У відповідності до Довідок Управління поліції охорони в м. Києві, позивач проходила службу на посадах молодшого начальницького складу підрозділів Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві з 15.04.2010 року по 16.05.2013 рік.

Згідно Довідки від 09.06.2017 року, з серпня по грудень 2010 р. з грошового забезпечення позивача проводилось відрахування внесків до фондів соціального страхування. З січня 2011 року утримувався єдиний соціальний внесок.

Зазначено, що у період з січня 2011 р. по травень 2013 р. з грошового забезпечення позивача утримано та перераховано до ПФ України єдиний соціальний внесок на загальну суму 1 601, 5 грн., та здійснено нарахування на грошове забезпечення на загальну суму 21 554, 49 грн. до ПФУ за ставкою 34, 7%.

Крім того, позивачем надано довідку про нараховане грошове забезпечення з обчисленням внесків до ПФУ.

Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення та сплати сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не сплачених у період з 1 січня 2004 р. до 31 грудня 2006 р., щодо осіб, які не набули (не набудуть) право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та осіб, звільнених з військової служби, які виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року №1185 (із змінами внесеними постановою Кабміну України від 08.11.2007 року №1298), суми страхових внесків обчислюються за кожен місяць служби окремо виходячи із сум грошового забезпечення, що були нараховані особі за відповідні періоди служби. Суми страхових внесків обчислюються на підставі виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами довідок про нараховані суми грошового забезпечення за формою, що встановлюється правлінням Пенсійного фонду України.

Згідно п. 3 Порядку сума страхових внесків, що підлягає сплаті щодо осіб, зазначених в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього Порядку, обчислюється управлінням Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах за місцем проживання, до якого особа звернулася за призначенням пенсії, а довідки про нараховані суми грошового забезпечення відповідному управлінню Пенсійного фонду України подаються особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього Порядку, особисто разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі узагальнюють інформацію управлінь щодо обчислення сум страхових та подають її до Пенсійного фонду України за формою, що затверджується його правлінням. На підставі поданої від головних управлінь інформації Пенсійний фонд України формує бюджетний запит і надсилає його Мінфіну.

Відповідно до п. 7 Порядку видатки на сплату сум страхових внесків здійснюються відповідно до Закону. Згідно п. 9 Порядку інформація про періоди проходження служби та одержані доходи вноситься до системи персоніфікованого обліку відповідним управлінням на підставі документів, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку.

Таким чином, вищевказані нормативні акти зобов`язують саме відповідача здійснити обчислення суми страхових внесків, що підлягають сплаті за період проходження позивачем служби в органах МВС України, подати відповідну інформацію до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та внести інформацію про період проходження служби в органах МВС України до системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби з контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону № 1788-ХІІ). Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 р. №637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи не точні записи про періоди роботи на підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином загальний страховий стаж на момент встановлення інвалідності складає понад 4 роки, що дає їй право на пенсію по інвалідності в силу вимог статей 30, 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Пуктом 7 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому і другому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" саме обов`язками платника єдиного внеску є: - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; - вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; - подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інше.

Відповідно до п. 9 ч. 2. ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду.

Стаття 12-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

З огляду на викладені вище положення Закону вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску - роботодавця, а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.

Суд враховує, що позивач не є особою уповноваженою не внесення відомостей до системи персоніфікованого обліку та не може нести відповідальність за наповнення інформацією даної системи.

У випадку, якщо в відповідача були сумніви у достовірності відомостей викладених у довідках, наданих позивачем про грошове забезпечення для обчислення пенсії, відповідач мав можливість провести перевірку вказаної довідки, а не приймати формальне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні, нарахуванні, виплаті пенсії по інвалідності, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, а тому рішення щодо зазначеної відмови слід визнати протиправним та скасувати, зобов`язавши відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності як інваліду II групи з 13.03.2017 року.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Інвалідність Позивача встановлена 13.03.2017, останній звернувся за призначенням пенсії вперше 07.04.2017 р., тобто в межах трьохмісячного строку. А отже пенсія позивачу повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 93, 99, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", -

постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати неправомірним та скасувати рішення Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з недостатнім страховим стажем.

Зобов`язати Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києва зарахувати в страховий стаж ОСОБА_1 період роботи на посадах молодшого начальницького складу підрозділів Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві з 15.04.2010 р. по 16.05.2013 р.

Зобов`язати Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києва призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.03.2017 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: