Справа № 815/1482/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1482/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Ходжаяна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому після залишення позову без руху, просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.05.2016 року №26927-1303 (а.с.29-30).

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, виходячи із наступного.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення йому не було вручене. З інформації, що міститься в корінці податкового повідомлення-рішення позивач позбавлений можливості встановити, на яку земельну ділянку нарахований податок. Проте вказана обставина має значення, оскільки він зареєстрований підприємцем та відповідно до пп.4 п.297.1 ст.297 ПКУ звільнений від сплати земельного податку за земельну ділянку, яка використовується ним для провадження господарської діяльності.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач стверджував, що він як фізична особа не має жодної земельної ділянки. При зверненні до ДПІ йому не повідомили на підставі яких відомостей йому нарахований земельний податок та пропонували звернутися до суду.

Представник позивача просив задовольнити позов, зазначивши, що саме субєкт владних повноважень в адміністративному судочинстві повинен довести правомірність прийнятого ним рішення, але відповідач не надав жодних належних доказів правомірності прийнятого рішення.

Представник відповідача субєкта владних повноважень в судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Суд визнав його неявку до суду неповажною та вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Представником відповідача 26.05.2017 року були подані до суду заперечення на позов, в яких він позовні вимоги не визнав, вважав рішення ДПІ правомірним та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на норми Податкового кодексу України (а.с.44-45).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку (а.с.8-13).

18.05.2016 року ДПІ прийняло податкове повідомлення-рішення №26927-1303, яким визначило фізичній особі ОСОБА_1 податкове зобовязання у сумі 32695,11 гривень за платежем земельний податок з фізичних осіб (а.с.47).

Про прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення позивач дізнався під час розгляду справи за його позовом про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, та вважаючи його протиправним оскаржив до суду.

Суд вважає, що вищезазначене податкове повідомлення - рішення не ґрунтується на вимогах законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з п.270.1 ст.270 ПК України обєктом оподаткування є земельні ділянки,, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 286 ПКУ встановлений порядок обчислення плати за землю.

Пунктом 286.1 ст.286 ПКУ визначено, що підставоюю для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у поярдку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286 ст.286 ПКУ нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу.

Таким чином, єдиною підставою для нарахування контролюючим органом фізичній особі земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідач, якій є субєктом владних повноважень, на виконання ухвал суду від 16.04.2017 року, 27.07.2017 року, 16.06.2017 року,04.07.2017 року, не надав належних доказів щодо підстав нарахування позивачу - фізичній особі ОСОБА_1 податкового зобовязання зі сплати земельного податку, а саме даних державного земельного кадастру.

У якості підстав нарахування позивачу земельного податку відповідач надав до суду ксерокопію договору купівлі-продажу від 01.10.2012 року нежитлової будівлі по вул. Краснослободський,1/7 площею 445,3грн., розташованої на земельної ділянці площею 1017кв.м, та ксерокопію технічного паспорту, не зазначаючи його походження. Інших документів, на підставі яких нарахований земельний податок, відповідачем не надані, у тому числі встановлені п. 286.1 ст.286 ПКУ, які повинні бути підставою для нарахування вказаного податку. Крім того, відповідачем не спростовані доводи позивача, що він має у користуванні нерухомість на земельної ділянки, яка використовується ним для провадження господарської діяльності як ФОП, у звязку з чим він в загалі звільнений від сплати земельного податку.

Відповідно до пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПКУ посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства його особливістю є встановлення обовязку щодо доказування обставин. У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати у сумі 640,00грн. підлягають стягненню на користь позивача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 18.05.2016 року №26927-1303 на суму 32695,11 гривень за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640,00грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.