Справа № 163/1202/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/7599/17

ьвівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Затолочний В.С.

суддя Онишкевич Т.В.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю:

представника відповідача - Карпович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2017 року у справі № 163/1202/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до волинської митниці Державної фіскальної служби (далі - Волинська митниця, відповідач), в якому просила скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Негріча Л.М. у справі про порушення митних правил №0856/205150000/17 від 19 квітня 2017 року, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликалася на те, що відповідач 19 квітня 2017 року прийняв постанову №0856/205150000/17 якою визнав позивача винними у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Позивач стверджує, що 26 жовтня 2016 року дійсно перетинала кордон України та Республіки Польща. Близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_2 повернулась на територію України та перетнула державний кордон на автомобілі марки «Alfa Romeo156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, однак в якості пасажира. Водієм вказаного автомобіля був громадянин ОСОБА_5, з яким, як стверджує позивач, вона познайомилась напередодні. Позивач вважає, що відповідач не врахував, не з'ясував чи могла вона взагалі фізично вчинити правопорушення, не дав жодної оцінки тій обставині, що остання права керування транспортними засобами не має та ніколи його не мала, як і ніколи не мала наміру володіти транспортним засобом, не встановив мети та способу вчинення правопорушення. Водночас, ОСОБА_6, як на підстави незаконності оскаржуваної постанови, покликається на неправомірність дій третіх осіб - громадянина ОСОБА_5 та посадових осіб митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС під час проходження митного контролю.

Крім того, позивач, наголошувала на тому, що відповідач порушив її право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення та пов'язані з цим процесуальні права.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач фактично покликається на обставини, що викладені нею в адміністративному позов.

Відтак, позивач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, враховуючи викладені нижче обставини справи.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил №0856/205160000/17 від 14 березня 2017 року судом встановлено, що під час проведення перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, встановлено, що 26 жовтня 2016 року о 22 год.03 хв. громадянка України ОСОБА_2 ввезла в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» м/п «Устилуг» Волинської митниці транспортний засіб марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. Станом на 14 березня 2017 року громадянка України ОСОБА_2 транспортний засіб Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 за межі митної території України не вивезла та у інший митний режим, згідно законодавства, не помістила.

Вважаючи що в діях позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України 19 квітня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Негрічем Л.М. винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_2 звернулася в суд.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, діям ОСОБА_2 надано вірну правову кваліфікацію, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, при цьому дії відповідача відповідають завданням провадження у справах про порушення митних правил, визначеним у ч.1 ст.486 Митного кодексу України, а наведені стороною позивача підстави непричетності ОСОБА_2 до виявленого правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступні обставини справи.

Статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами митного поста «Устилуг» Волинської митниці під час проведення перевірки законності перебування на митній території України автомобіля марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, ввезеного 26 жовтня 2016 року в Україну з метою транзиту громадянкою ОСОБА_2, було встановлено наявність ознак порушення митного законодавства України, передбаченого статтею 470 Митного кодексу України. З матеріалів справи судом з'ясовано, що працівниками Волинської митниці було запрошено позивача на митний пост «Устилуг» Волинської митниці на 10 год. 00 хв. 14 березня 2017 року для складання протоколу про порушення митних правил. У призначену дату та місце позивач не з'явилась, про причини неявки не повідомила, хоча була повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку, що стверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

14 березня 2017 року старшим державним інспектором митного поста «Устилуг» Волинської митниці ОСОБА_7 стосовно позивача складено протокол про порушення митних правил №0856/205160000/17 за ознаками ч.3 ст.470 МК України, у якому одночасно визначено час та місце розгляду справи: 05 квітня 2017 року з 10:00 год. до 12:00 за адресою: Волинська митниця, с.Римачі Любомльського району.

Зі змісту цього протоколу, судом встановлено, що на підставі інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІ ДФС було встановлено, що 26 жовтня 2016 року о 22 год.03 хв. громадянка України ОСОБА_2 ввезла в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» м/п «Устилуг» Волинської митниці транспортний засіб марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. Станом на 14 березня 2017 року громадянка України ОСОБА_2 транспортний засіб Alfa Romeo 156», р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 за межі митної території України не вивезла та у інший митний режим не помістила, чим перевищила встановлений ст.95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу державної фіскальної служби більше, ніж на 10 діб.

Відповідно до положень ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102).

Згідно з ч.8 ст.102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України вчинення правопорушення, передбаченого встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В апеляційній скарзі так як і адміністративному позові позивач заперечує сам факт вчинення правопорушення мотивуючи це тим, що фізично не могла керувати транспортним засобом як за станом здоров'я, так із врахуванням того, що немає посвідчення водія. Позивач зазначає, що водієм транспортного засобу був громадянин ОСОБА_5, якого позивач особисто до 26 жовтня 2016 року, дня ввезення транспортного засобу, не знала. Водночас, ОСОБА_6, як на підставу незаконності оскаржуваної постанови, покликається на неправомірність дій третіх осіб - громадянина ОСОБА_5 та посадових осіб митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС під час проходження митного контролю. Так, у поданих на адресу митниці клопотаннях та зверненнях, позивач вказувала на свою непричетність до ввезення автомобіля на митну територію України з аналогічних підстав, що наведені її представником у позовній заяві, при цьому, вбачаючи в діях працівників митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС, які здійснювали пропуск автомобіля на митну територію України та вносили відповідні відомості в програмно-інформаційний комплекс «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 366 КК України.

Колегія суддів вважає такі доводи голослівними з огляду на наступне.

Так, за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску вбачається, що попередньо, тобто до 26 жовтня 2016 року, транспортний засіб марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, неодноразово ввозився на митну територію України в режимі транзит та вивозився за межі території України громадянином ОСОБА_5

З наданої Державною фіскальною службою України Інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи «Аркан») відслідковується наступна хронологія перетину державного кордону України автомобілем марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, із зазначенням його водія та пасажирів, що мала місце 26 жовтня 2016 року:

- 12:42 год. - автомобіль виїхав з митної території України через пункт пропуску «Рава-Руська», його водієм / пасажирами були - ОСОБА_2 /ОСОБА_8, ОСОБА_5;

- 17:31 год. - автомобіль в'їхав на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг», його водієм / пасажиром були - ОСОБА_2 / ОСОБА_5;;

- 19:12 год. - автомобіль виїхав з митної території України через пункт пропуску «Устилуг», його водієм / пасажиром були - ОСОБА_5 ;/ ОСОБА_2;

- 21:37 год. - автомобіль в'їхав на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг», його водієм / пасажиром були - ОСОБА_2 / ОСОБА_5;

Зазначеною інформацією підтверджується, що ОСОБА_2 26 жовтня 2016 року двічі виїжджала з митної території України та двічі в'їжджала на територію України автомобілем марки «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, при цьому, як на митному посту «Рава-Руська», так і двічі на митному посту «Устилуг» у базі даних її обліковано як водія цього транспортного засобу.

Відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205050700/2016/00441, 26 жовтня 2016 року ОСОБА_5 було відмовлено у пропуску через митний кордон України з причин порушення вимог ч.1 ст.381, п.60 ст.4 МК України - ввезення в режимі транзит на територію України більше одного транспортного засобу особистого користування однієї товарної позиції - «Alfa Romeo 156», р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, у зв'язку із чим автомобіль було повернуто на суміжну сторону.

Зазначена обставина сама по собі не може спростовувати факту ввезення в подальшому вказаного автомобіля в режимі «транзит» саме ОСОБА_2, оскільки в електронному журналі пасажирського ПП зафіксовані повні дані про її особу, зокрема, окрім П.І.Б., року народження, які можуть встановлюватись на підставі паспорта для виїзду за кордон, також зазначено й місце її проживання: АДРЕСА_1, хоча попередньо, як стверджує ОСОБА_2, з ОСОБА_5 вона знайома не була.

Старший державний інспектор митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ОСОБА_7, який 26 жовтня 2016 року здійснював митний контроль та митне оформлення цього автомобіля, під час його опитування 05 квітня 2017 року, вказав, що автомобіль «Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, ввезено на митну територію України саме громадянкою ОСОБА_2 на підставі поданих до митного контролю документів: паспорта, технічного паспорта на транспортний засіб, доручення на право власності на транспортний засіб на громадянку ОСОБА_2, якій також було роз'яснено умови користування цим автомобілем та строки його вивезення.

У пункті 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118 (далі - Правила від 17 листопада 2005 року № 1118), визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом ІV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданого на ім'я ОСОБА_2 доручення на право керування (розпорядження) ввезеного транспортного засобу, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

Та обставина, що позивач не має посвідчення водія не перешкоджає можливості ввезення транспортного засобу.

В той же час, такі посилання позивача не можуть підтверджувати факту не ввезення автомобіля саме ОСОБА_2, оскільки відповідно до Правил від 17 листопада 2005 року № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія законодавець не висуває.

Щодо покликань позивача на неправомірні дії третіх осіб суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не зверталась до правоохоронних органів зі скаргою на шахрайські дії громадянина ОСОБА_5, жодних доказів на доведення такого факту ні митному органу під час розгляду протоколу про ПМП, ні суду, не надала. Водночас, на заяву ОСОБА_2 від 28 жовтня 2017 року, у якій йдеться про наявність в діях співробітників митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС ознак службових кримінальних правопорушень, відповідачем надано відповідь від 10.04.2017 року за вих.№507/19/03-70-62.

Також в ході провадження у справі проведено опитування старшого державного інспектора митного поста «Устилуг» Волинської митниці ОСОБА_7, який здійснював митний контроль та митне оформлення автомобіля Alfa Romeo 156», д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, про що складено протокол опитування від 05.04.2017 року.

Після отримання відповіді відповідача, ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.214 КПК України, до компетентних органів не зверталась.

Таким чином, за відсутності доказів звернення позивача в правоохоронні органи щодо неправомірних дій, як зі сторони ОСОБА_5, так і зі сторони посадових осіб митного поста «Устилуг» Волинської митниці, та запровадження по даному факту досудового розслідування, чи інших документів, підтверджуючих дану обставину, у відповідача не було, та у суду на даний час немає законних підстав вважати чи розцінювати дії цих осіб неправомірними, а відтак й застосовувати положення ч.1 ст.460 МК України.

Стосовно тверджень позивача про порушення відповідачем його права бути присутнім під час розгляду адміністративних матеріалів у справі про порушення митних правил, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 526 МК України визначено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначені у ст.498 МК України.

Роз'яснення відповідачем право позивача підтверджується надісланими на її адреси повідомленнями про виклики та складеним відносно неї протоколом про порушення митних правил.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач тричі зверталась до Волинської митниці про відкладення розгляду справи з причини перебування на стаціонарному лікування та наголошувала, що бажає бути присутньою особисто на розгляді адміністративних матеріалів. Так розгляд справи митним органом, що призначався першочергово на 05 квітня 2017 року та в подальшому на 12 квітня 2017 року, відкладався за клопотанням позивача. Втретє розгляд справи було призначено на 19 квітня 2017 року з повідомленням ОСОБА_2 про направлення на розгляд справи уповноваженого нею представника у випадку неможливості її особистого прибуття та попереджено, що в іншому випадку розгляд справи буде проведено без її участі.

18 квітня 2017 року позивачем на адресу Волинської митниці ДФС надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 19 квітня 2017 року, у зв'язку з перебуванням її на стаціонарному лікуванні, та проведення розгляду митної справи за її обов'язкової участі.

Копії заяв позивача про відкладення розгляду містяться в матеріалах справи і з їх змісту судом встановлено, що позивачем не доданого жодного документа, який би передбачав перебування позивача на лікуванні, відтак такі доводи є сумнівними, оскільки не мають належного підтвердження причин неявки до суб'єкта владних повноважень для участі у розгляді адміністративних матеріалів

Суд наголошує, що відповідно ст.498 МК України зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Відтак, зі змісту даної статті вбачається, що сторона повинна уникати зловживання своїм права та використовувати їх у такий спосіб аби перешкоджати чи не допускати розгляд адміністративної справи у строки визначені законом.

Відтак, суд переконаний що не реалізація позивачем своїх прав зумовлена не протиправністю дій та вчиненням перешкод з боку органу державної влади, а в першу чергу пасивністю та неналежним користуванням наданими процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 06 червня 2017 року у справі № 163/1202/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
Т. В. Онишкевич