Справа № 279/1745/17
Суддя: Снігір В. М.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2/279/1311/17 13.10.2010
Справа № 279/1745/17
Провадження № 2/279/1311/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Снігір В.М., за участі секретаря Каленської І.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м.Коростені Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради", третьої особи - Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання права на перерахунок заробітної плати та перерахунок пенсії, -

встановив:

13.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із вищевказаним позовом та просить суд визнати за ним право на перерахунок заробітної плати з урахуванням премії за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС один день 18 травня 1986 року та зобов`язати Комунальний заклад "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" провести перерахунок розміру заробітної плати з урахуванням Постанови РМ СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 05.06.1986, Постанови РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986, Постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 та видати довідку встановленого зразка для перерахунку пенсії. Зобов`язати Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України на підставі довідки, виданої Комунальним закладом "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" про перерахунок заробітної плати з урахуванням премії за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС один день 18 травня 1986 року, провести перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На час аварії на ЧАЕС позивач працював в Коростенській районній поліклініці на посаді водія і був відряджений до зони відчуження м. Чорнобиль, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 5 травня по 1 серпня 1986 року .

Позивач ОСОБА_1 просив задоволити позов, а справу розглянути за його відсутності, про що подав до суду заяву.

Відповідач - Комунальний заклад "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради", будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився, правом участі у розгляді справи не скористався.

Представник третьої особи - Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України не заперечив щодо задоволення судом позову, розгляд справи просив провести без його участі, про що подав до суду заяву.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом ІІ групи. Інвалідність настала внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На час аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 працював в Коростенській районній поліклініці на посаді водія і був відряджений до зони відчуження м. Чорнобиль, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 5 травня по 1 серпня 1986 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий у роботах, передбачених постановами КПРС, РМ СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 і постановою РМ СРСР і ВЦСПС від 05 червня 1986 року № 665-195.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24.06.1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

У пункті 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року, встановлено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 1 червня 1986 року №207-7 (не більш як 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 р. № 09-3751, якщо підприємством була невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

З наведених положень вбачається, що невидача запитуваної довідки породжує у позивача невизначеність щодо можливості в подальшому реалізувати право отримання належного йому розміру пенсійного забезпечення. Підставою для відмови у видачі вказаної довідки, з боку відповідача, не може слугувати відсутність необхідних первинних документів щодо оплати праці позивача у період його перебування у зоні відчуження, так як вини в тому позивача не має.

Відповідно до статі 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06 березня 2012 року № 544/20/132-12 надало роз'яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1 й 12 Закону України «Про оплату праці» право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Вищий адміністративний суд України в довідці від 01 січня 2007 року за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб'єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначив, що якщо судом буде встановлено, що особа одержала певні кошти вперіод роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як заробітну плату, а не у зв'язку з отриманням підвищеної дози радіації, позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахування пенсії з урахуванням зазначених сум підлягають задоволенню.

У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року справа № 539/3949/14-а в аспекті неоднакового застосування норм права колегія суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

Відповідно до частин першої та другої статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

У частині другій статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова Комунального закладу "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" у видачі довідки про заробітну плату одержану в зоні відчуження з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, є безпідставною і протиправною.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову видачі ОСОБА_1 довідки встановленого зразка за роботу в зоні відчуження неправомірне, направлене на звуження його права на соціальний захист, а підстави, на яких приймалось рішення відповідачем,- необґрунтовані.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Так, відповідно до підпункту 3 п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР від 24 червня 1986 року № 1512-р) затверджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб., яка враховується при призначенні пенсії.

Пунктом 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок ЧК, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 встановлено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більш як 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку прол часткове задоволення позовних вимог.

А саме, вимоги щодо зобов`язання Комунальний заклад "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" провести перерахунок розміру заробітної плати з урахуванням Постанови РМ СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 05.06.1986, Постанови РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986, Постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 та видати довідку встановленого зразка для перерахунку пенсії підлягають задоволенню.

В частині вимоги щодо зобов`язання Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на підставі довідки, виданої Комунальним закладом "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" про перерахунок заробітної плати з урахуванням премії за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС один день 18 травня 1986 року, та проведення перерахунку пенсії, слід відмовити як такої, що є передчасною (відсутність відмови третьої особи у перерахунку пенсії).

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 72, 86, 99, 100, 159 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Комунальний заклад "Коростенська центральна районна лікарня Коростенської районної ради" провести ОСОБА_1 перерахунок розміру заробітної плати з урахуванням грошового забезпечення за участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Постанови РМ СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 05.06.1986, Постанови РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986, Постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 та видати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка для перерахунку пенсії.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги -після закінчення апеляційного розгляду справи, якщо її не скасовано.

Суддя підпис В.М.Снігір

Згідно з оригіналом: Суддя В.М.Снігір