Справа № 804/3771/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 р. Справа № 804/3771/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представників позивача: Кондакова А.М., Макарової Т.П.,
представників відповідача: Кульбаки С.О., Резніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет»
до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, акта перевірки, припису та постанов, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Втормет» (далі - ТОВ «Втормет») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (далі - Держекоінспекція у Дніпропетровській області), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просило:
- визнати протиправним та скасувати наказ Держекоінспекції у Дніпропетровській області №193-П від 24.03.2016р.;
- визнати протиправним та скасувати припис №4-2633-9-3 від 29.04.2016р., виданий Держекоінспекцією у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень зазначалося, що планова перевірка позивача призначена та проведена з порушенням вимог п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VІІІ, відповідно до якого введено мораторій на перевірки підприємств та фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу за рік до 20 мільйонів гривень у 2015 та 2016 роках без отримання дозволу Кабінету Міністрів України, в той час як відповідачем вказаний дозвіл отримано не було. При цьому оскаржуваний припис є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем не допускались порушення природоохоронного законодавства, вказані в ньому та в акті перевірки. Так, в акті перевірки державним інспектором зазначено ряд недоліків щодо не дотримання ТОВ «Втормет» вимог Закону України «Про відходи», однак, відповідачем не прийнято до уваги той факт, що позивач здійснює господарську діяльність, пов'язану з оптовою торгівлею відходами та брухтом (вид економічної діяльності 46.77) і у своїй діяльності керується Законом України «Про металобрухт», відповідно до ст.2 якого - Закон України «Про відходи» не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, проте оскаржуваний припис містить вимоги про усунення позивачем порушень вимог саме Закону України «Про відходи». Також позивач зазначав, що Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №808. Зазначеним переліком визначено, що підвищену екологічну небезпеку становлять лише установки для поверхневого оброблення металів, деревини, полімерних матеріалів з використанням органічних розчинників, зокрема для оздоблення, друку, покривання, знежирення, гідро ізолювання, калібрування, фарбування, очищення або насичення, в той час, як діяльність ТОВ «Втормет» пов'язана лише зі зберіганням та заготівлею металобрухту. Таким чином, ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу», якою передбачено, що здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, не поширюється на види діяльності, які здійснює ТОВ «Втормет». Щодо терміну «Оцінка впливу на навколишнє середовище» (ОВНС), який застосований відповідачем в акті перевірки та приписі, позивач зазначав наступне. ОВНС у складі проектної документації забезпечує прийняття екологічно грамотного управлінського рішення за допомогою визначення можливих несприятливих дій, оцінки екологічних наслідків, розробки заходів для зменшення й запобігання дій і впливів що спричиняють погіршення якості навколишнього середовища. Для об'єктів, що належать до 4 та 5 категорії складності, та для об'єктів, що входять до переліків затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 20.08.2008р. №767 «Про затвердження Порядку проведення державної експертизи з питань техногенної безпеки проектів будівництва об'єктів, що можуть спричинити виникнення надзвичайної ситуації техногенного і природного характеру та вплинути на стан захисту населення і територій, та переліку зазначених об'єктів», та від 28.08.2013р. №808 «Про перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», виконання розділу ОВНС є обов'язковим. Таким чином, для ТОВ «Втормет» наявність ОВНС є необов'язковим, а претензії відповідача до позивача в зв'язку з її відсутністю є неправомірним. Щодо претензій відповідача про відсутність екологічного обґрунтування відведення земельної ділянки, то перед тим, як новий об'єкт займе своє місце на земельній ділянці, проводиться оцінка придатності земельної ділянки для розміщення об'єкту та аналізується потенційний вплив запланованого виду діяльності на навколишнє середовище, прописуються екологічні обмеження ведення діяльності на певній ділянці. Для цього виконується розробка розділу предпроектної документації «Оцінка впливу на навколишнє середовище» (ОВНС). Отже, додані до матеріалів справи копії документів на земельну ділянку свідчать про те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.12.1999 року №2659 «Про передачу земельної ділянки по вул. Іларіонівській, 146 у постійне користування товариству з обмеженою відповідальністю «Втормет», код ЗКПО 30168515, по фактичному розміщенню виробничої бази», зазначену земельну ділянку передано товариству по фактичному розміщенню виробничої бази, код цільового використання землі 1.10.5 (промисловість), за рахунок земель промисловості, тому підстави для розробки розділу предпроектної документації «Оцінка впливу на навколишнє середовище» (ОВНС) відсутні. Також позивач вказував на те, що під час перевірки ТОВ «Втормет» державними інспекторами фактів наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря не встановлено, а доводи, викладені у акті перевірки та приписі, ґрунтуються на припущеннях. Щодо висновків відповідача про порушення ТОВ «Втормет», пов'язані з експлуатацією устаткування для відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості, то такі твердження відповідача не можуть бути взяті до уваги, оскільки, по-перше, відібрання проб ґрунтів здійснено відповідачем з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1280 «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції для визначення її якісних показників та форми акта відбору зразків продукції», а по-друге, частина труби, яка виходить за територію підприємства, розміщена у паркані, а інша її частина «замурована», тобто ця труба не є провідною, тому через неї не може проходити вода, по-третє, ємність для збору стічних вод на території підприємства герметична та у ній міститься лише одна труба, через яку здійснюється збір стічних вод з обслуговуваної території. Щодо відібрання зразків з ознаками забруднення, то біля підприємства розташовано гаражний кооператив та станція технічного обслуговування, які знаходяться вище територій позивача, тому стічні води з цих об'єктів збираються біля території ТОВ «Втормет», що, в свою чергу, дає підстави вважати, що саме з цих причин у відібраних зразках містяться виявлені забруднюючі речовини.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому та в додаткових поясненнях до нього доводи, просили задовольнити позовні вимоги.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи позивача про введення Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VІІІ мораторію на перевірки підприємств та фізичних осіб-підприємців Держекоінспекцією у 2015 та 2016 роках без отримання дозволу Кабінету Міністрів України є безпідставними, оскільки таке обмеження вказаним законом встановлено лише для контролюючих органів - Державної фіскальної служби України, а не для органів Держекоінспекції. Також відповідач зазначав, що планову перевірку дотримання ТОВ «Втормет» вимог природоохоронного законодавства проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У судовому засіданні представники відповідача також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях на нього. Крім того, представники відповідача зазначали, що за результатами проведеної перевірки позивача зроблено обґрунтовані та правомірні висновки щодо порушення останнім вимог природоохоронного законодавства, що підтверджується матеріалами перевірки та наданими доказами, отже, спірний припис про усунення цих порушень є законним та скасуванню не підлягає.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ТОВ «Втормет» здійснює свою діяльність на підставі Статуту (нова редакція), зареєстрованого виконавчим комітетом Самарської районної ради міста Дніпропетровська від 30.12.1998 року за № 05387311Ю0010137 та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 30.12.1998 серії АД № 221812.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом діяльності підприємства ТОВ «Втормет» є оптова торгівля відходами та брухтом. Підприємство здійснює свою господарську діяльність на підставі ліцензії Міністерства промислової політики України від 02.03.2010 року серії АВ №501913 з необмеженим терміном дії на заготівлю, переробку металобрухту чорних металів та ліцензії Міністерства промислової політики України від 02.03.2010 року серії АВ №501924 з необмеженим терміном дії на заготівлю, переробку металобрухту кольорових металів.
У своїй господарській діяльності ТОВ «Втормет» використовує земельну ділянку, загальною площею 0,2057 га, що розташована за адресою: вул. Іларіонівська, 146, м. Дніпропетровськ, на підставі Державного Акту на право постійного користування землею від 17.01.2000 року серії І-ДП № 004370.
На підставі наказу №193-П від 24.03.2016р., направлення №4-1737-9-3 від 24.03.2016р. та повідомлення від 24.03.2016р. №4-1738-9-3 державними інспекторами Держекоінспекції у Дніпропетровській області з 05.04.2016р. по 25.04.2016р. проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ «Втормет», за результатами якої складено акт від 25.04.2016р.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Держекоінспекції у Дніпропетровській області відносно проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Втормет» та про визнання протиправним і скасування наказу Держекоінспекції у Дніпропетровській області №193-П від 24.03.2016р. про призначення цієї перевірки, то суд не знаходить підстав для їх задоволення, зважаючи на наступне.
По-перше, відносно доводів позивача про введення Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» мораторію на перевірки підприємств та фізичних осіб-підприємців Держекоінспекцією у 2015 та 2016 роках без отримання дозволу Кабінету Міністрів України, суд зазначає таке.
Дійсно, з 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VІІІ, пунктом 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.38 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» №404-VII від 04.07.2013р. у тексті Податкового кодексу України слова «в органі державної податкової служби» в усіх відмінках і числах замінено словами «у контролюючому органі» у відповідному відмінку і числі, а слова «орган державної податкової служби, митний орган», «орган державної податкової служби», «орган податкової служби», «податковий орган», «державна податкова служба», «митний орган» в усіх відмінках і числах - словами «контролюючий орган» у відповідному відмінку і числі.
Отже, введений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VІІІ мораторій на проведення перевірок визначеної цим законом категорії суб'єктів господарювання розповсюджується лише на контролюючі органи, які здійснюють контроль за адмініструванням податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ці контролюючі органи, тобто органи Державної фіскальної служби України, і жодним чином не стосується проведення перевірок органами Держекоінспекції.
По-друге, як зазначалося вище, спірний наказ про призначення перевірки був фактично реалізованим, оскільки така перевірка станом на час розгляду справи є проведеною, позивач, що ним не заперечується, допустив державних інспекторів до проведення цієї перевірки та надав їм доступ до документів та території підприємства.
Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.
В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.
Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.
Зважаючи на наведене, позивачами до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.
В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав особи, оскільки після проведення перевірки права позивача порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Так, оспорюваний у справі, що розглядається, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.
Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем, відповідач фактично реалізував надану спірним наказом компетенцію на проведення перевірки, оскільки він був до неї допущений.
Відтак, задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, як і визнання протиправними дій щодо проведення перевірки на підставі останнього не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимим для ТОВ «Втормет».
Юридично значимим для позивача є припис, виданий за результатом реалізації оспорюваного наказу, оскарження якого і є належним способом захисту права позивача, яке, на його думку, є порушеним.
Аналізуючи наведене, суд зазначає, що на час розгляду справи відсутнє порушене право позивача внаслідок прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки, оскільки дії по призначенню та проведенню перевірки, що знайшли своє відображення у відповідному наказі, що вичерпав свою дію станом на час розгляду даної справи - жодним чином не порушують прав та інтересів ТОВ «Втормет».
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, виходячи з якої саме на етапі допуску до перевірки особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.
Відтак, з огляду на наведене, позови, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису Держекоінспекції у Дніпропетровській області №4-2633-9-3 від 29.04.2016р., то ці позовні вимог також не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Як зазначалося вище, за результатами проведеної планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ «Втормет», складено акт від 25.04.2016р.
Цим актом зафіксовано виявлені під час перевірки порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме:
- на виробничий ділянці, що знаходиться за адресою: вул. Іларіонівська, 146, м. Дніпропетровськ, здійснюється зберігання, заготівля металобрухту чорних та кольорових металів (алюміній, мідь, нікель, латунь, нержавіючі метали, магнієві сплави, лом бронзи, лом латуні, тощо); проектна документація на влаштування виробничої ділянки з розділом ОВНС не розроблялась, висновок екологічної експертизи відсутній, що є порушенням ст.ст.26, 27, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 7, 32 Закону України «Про екологічну експертизу»;
- брухт чорних металів зберігається на відкритій промисловій ділянці з твердим покриттям, що належить ТОВ «Втормет»; місця зберігання брухту чорних металів не обладнано згідно з вимогами законодавства, а саме: територія підприємства не повністю спланована, обвалування місця зберігання брухту чорних металів відсутнє, не вжиті достатні заходи щодо попередження забруднення зворотних вод, що є порушенням ст.5 Закону України «Про металобрухт», ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 44, 101 Водного кодексу України;
- брухт кольорових металів після відсортування зберігається в металевих контейнерах покритих поліетиленовою плівкою, що не відповідає вимогам ДСТУ 3211-95 «Брухт та відходи кольорових металів і сплавів. Загально - технічні умови», а саме: пунктів 6.2.2, 6.2.3, 6.2.5, 6.2.12. цього ДСТУ, та є порушенням ст. 5 Закону України «Про металобрухт», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- підприємством надано договори від 12.01.2016 року №4/16, від 12.01.2016 року №3/16 з ДП «Дніпропетровський регіональний центр операцій з металобрухтом» щодо щоквартального радіаційного контролю території площадки (складу). На розгляд надана інформація щодо актів радіаційного контролю складу (майданчика) від 15.01.2016 № 5, 6, також надані договори від 20.01.2014 року №5/4, від 28.01.2015 року №9/15 з ДП «Дніпропетровський регіональний центр операцій з металобрухтом» про надання послуг радіаційного контролю території площадки (складу). Підтверджуюча інформація щодо щоквартального радіаційного контролю території площадки (складу) за вищезазначеними договорами за період 2014-2015 року на розгляд не надана, що не відповідає вимогам розділу 1 п.п.1.3.3. ДСЕПіН 6.6.1.-079/211.3.9 001-02 (Державні санітарно - екологічні правила і норми з радіаційної безпеки при проведені операцій з металобрухтом), що є порушенням ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- підприємством надано договір від 06.01.2013 року №42/07 з ТОВ «Метал» щодо виконання робіт радіаційного контролю вхідного та вихідного контролю металобрухту, при цьому Акти радіаційного контролю вхідного та вихідного контролю металобрухту на розгляд не надані, що є порушенням вимог ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- ТОВ «Втормет» надано на розгляд посвідчення НОМЕР_1 від 25.11.2013 року, видане ОСОБА_5 про те, що вона пройшла навчання і виявила потрібні знання на право проведення контролю брухту та відходів металу на хімічну безпеку, також посвідчення НОМЕР_2 від 16.06.2011 року про право виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме: контролю брухту та відходів металу на вибухонебезпечність. Інформація та документи щодо методів, приладів, обладнання для визначення вибухової, хімічної безпеки лому чорних та кольорових металів на розгляд не надана; документи щодо атестації на право проведення метрологічних робіт, а саме: вимірів вибухової, хімічної безпеки лому чорних та кольорових металів ТОВ «Втормет» на розгляд не надано, що є порушенням ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- на підприємстві ТОВ «Втормет» експлуатуються транспорт, а саме: автонавантажувач, гідроекскаватор «LIBHERR», автомобіль марки МАЗ, автомобіль Мерседес Бенц, дизельні автонавантажувачі (договір оренди транспортних засобів від 01.04.2015р. №1/15 А), при цьому здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел згідно з ДСТУ 4276:2004 не забезпечується, що є порушенням ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- на підприємстві у виробничому процесі використовується обладнання, а саме: гельотина (гідравлічні ножиці), пила «Болгарка», які є джерелами утворення викидів. Крім того, в процесі зберігання та під час розвантажувально-навантажувальних робіт брухту чорних металів утворюється металевий пил, таким чином ділянка, де зберігається брухт чорних металів, є неорганізованим джерелом утворення викидів. Інвентаризація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводилась, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) не складається, розрахунок податкового зобов'язання з екологічного податку не здійснюється, що є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України охорону атмосферного повітря», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- підприємством не надана інформація щодо опалення побутових приміщень в період опалювального сезону та не забезпечено огляд приладів опалення, що є порушенням ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
- водовідведення госппобутових стічних вод (рідких побутових відходів) здійснюється у заглиблену ємність; в наявності договір від 28.03.2016р. №295.28.03 ОБ з ТОВ «Чистий ВИД», проте інформація щодо актів виконаних робіт ТОВ «Чистий ВИД» згідно з цим договором на розгляд не надана; підтверджуючи документи та інформація щодо видалення чи утилізації рідких побутових відходів за період з 2014 рік по І кв. 2016 року на розгляд не надані; інформація і документи щодо остаточного місця видалення чи утилізації рідких побутових відходів на розгляд не надані; контроль за станом та впливом заглибленої ємності на ґрунти та підземні водоносні горизонти не здійснюється; акти скритих робіт щодо влаштування вищезазначеної ємності, документи щодо її об'єму, інформація з яких матеріалів була виготовлена ємність відсутні, що є порушенням ст.33 Закону України «Про відходи», ст.ст. 44, 96, 105 Водного кодексу України, ст.35 Закону України «Про охорону земель», ст.164 Земельного кодексу України, ст. ст. 8, 11 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- журнали первинного обліку водопостачання та водовідведення не ведуться, контроль якості та кількості стічних вод підприємства не здійснюється, що є порушенням ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.44 Водного кодексу України;
- в ході візуального обстеження встановлено, що територія підприємства не повністю спланована, територія підприємства не в повному обсязі обладнана зливовою каналізацією, частина стічних (зливових) вод відводиться по рельєфу місцевості. Частина стічних (зливових) води з території підприємства збираються у зливоприймальник до накопичувача з подальшим відведенням в заглиблену металеву ємність. На момент перевірки металева ємність була пошкоджена. Контроль за станом та впливом металевої ємності на ґрунти та підземні водоносні горизонти не здійснюється. Крім того, при переливі стічні (зливові) води з вищезазначеної ємності відводяться з території підприємства та скидаються по рельєфу місцевості, що призвело до забруднення ґрунтів прилеглої до ТОВ «Втормет» території, очисні споруди зливових стоків відсутні, що є порушенням ст. ст. 44, 96, 105 Водного Кодексу України, ст.35 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 91, 96, 164 Земельного Кодексу України, ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- в 2013 році на підприємстві розроблено звіт про інвентаризацію промислових та побутових відходів ТОВ «Втормет», згідно з яким на підприємстві утворюється 13 видів відходів, проте, в матеріалах інвентаризації відходів не враховані наступні види відходів, які утворюються на підприємстві, а саме: промащений пісок; пакувальні матеріали поліетиленові; макулатура; шлам від чистки зливових приймальників; рідкі побутові відходи; сміття зі змету території; ізоляція із провідників струму; сторонні неметалеві включення; дозиметричні прилади (устаткування не придатне для експлуатації), лампи світлодіодні тощо, їх склад, властивості, ступінь небезпечності для навколишнього природного середовища та норми утворення не визначено, показник загального утворення відходів (Пзув) не розраховано, що є порушенням ст. ст. 7, 17 Закону України «Про відходи»;
- підприємством направлено листи до Департаменту екології та природних ресурсів ОДА щодо взяття на облік звіту про інвентаризацію відходів ТОВ «Втормет» від 29.03.2016р. №16/14, затвердження реєстрової карти об'єкту утворення, оброблення та утилізації відходів (ООУВ) від 29.03.2016р. №16/15, погодження технічних паспортів від 29.03.2016р. №16/17, проте, на момент перевірки вищезазначені документи на розгляд не надані, що є порушенням ст. 17, 26 Закону України «Про відходи», ст.202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності»;
- згідно з довідкою ТОВ «Втормет» від 07.04.2016 року №16/28 в 2014 та 2015 роках підприємство не подавало Декларацію про відходи, що є порушенням ст.17 Закону України «Про відходи»;
- первинний поточний облік кількості відходів підприємства за формою 1-ВТ не ведеться, що є порушенням ст.17 Закону України «Про відходи»;
- за аналізом статистичної звітності 1-відходи за 2013, 2014, 2015 роки встановлено, що статистична звітність по формі 1-відходи за 2013-2015 рік складена не достовірно та не в повному обсязі за переліком відходів та обсягами відходів, а саме: перший розділ 1 - відходи (Розділ І. Утворення, поводження з відходами за місцем їх утворення) не складався; згідно зі зворотно-сальдовою відомістю за 2015 рік на кінець року на підприємстві було в наявності 345,483т лому та відходів чорних і кольорових металів, в той час як в звітності 1 - відходи (Розділ II. Поводження з відходами) зазначено, що наявність відходів на кінець року складає 340,192т, що є порушенням ст. ст. 17, 33 Закону України «Про відходи», ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- в ході проведення перевірки підприємством надані наступні догвори щодо утилізації або видалення відходів: від 28.03.2016р. №7007 з ТОВ «ДНІПРОКОМУНТРАНС» щодо надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, при цьому підтверджуючі документи та інформація щодо видалення чи утилізації відходів на розгляд не надані; від 28.03.2016р. з ТОВ «Чистий вид» щодо надання послуг, пов'язаних з утилізацією рідких побутових відходів (РПВ), проте, інформація і документи щодо остаточного місця видалення чи утилізації рідких побутових відходів не надана, що є порушенням ст.202, ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності», ст.33 Закону України «Про відходи»;
- підприємством для пакування продукції використовується тара та пакувальні матеріали (біг - беги, відходи стрічок пакувальних з ПВХ), договір на збирання, заготівлю та утилізацію відходів як вторинної сировини (тари та упаковки) на підприємстві відсутній. ТОВ «Втормет» не надані договори та акти виконаних робіт в період з 2014 року по І кв. 2016 року щодо надання послуг з утилізації відходів, які утворилися на підприємстві за зазначений період, а саме: люмінесцентні лампи; акумуляторні батареї; масла та мастила моторні; масла гідравлічні; зношений спецодяг; ґрунти зіпсовані забруднені або не ідентифіковані, їх залишки; промащене ганчір'я; фільтри паливні, масляні, повітряні відпрацьовані; рідкі побутові відходи; шини автомобільні відпрацьовані; відпрацьовані гальмівні колодки та накладки; тверді побутові відходи; промащений пісок; пакувальні матеріали поліетиленові; макулатура; шлам від чистки зливових приймальників; сміття зі змету території; ізоляція із провідників струму; сторонні неметалеві включення; дозиметричні прилади (устаткування не придатне для експлуатації), лампи світлодіодні, тощо. Місця тимчасового зберігання вищезазначених відходів не влаштовані згідно з вимогами законодавства, що є порушенням ст.ст. 17, 31, 33, 34 Закону України «Про відходи», ст.202, ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
- надання в повному обсязі інформації щодо прийняття та передачі брухту та відходів чорних та кольорових металів ТОВ «Втормет» не забезпечено, що є порушенням ст.ст. 17, 31 Закону України «Про відходи», ст.202, ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
- моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів не здійснюється, що є порушенням ст.29 Закону України «Про відходи»;
- ТОВ «Втормет» на розгляд не надано План ліквідації та локалізації аварійних ситуацій відповідно з вимогами Положення ДНАОП .0.00-4.33-99, що є порушенням ст.202, ст.66 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
- роботи з проведення ідентифікації підприємства як об'єкта підвищеної небезпеки не виконані, свідоцтво про державну реєстрацію об'єкта підвищеної небезпеки або висновок Держгірпромнагляду підприємством не одержано, що є порушенням ст.9 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»;
- Держекоінспекцією Дніпропетровській області від 13.04.2016 року за №4-2311-9-3 надано припис ТОВ «Втормет» щодо надання в повному обсязі інформації і документів, що розглядаються в ході інспекційної перевірки, який не виконаний в повному обсязі, що є порушенням ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;
- у відібраних пробах ґрунтів визначався вміст неполярних вуглеводнів (або нафтопродуктів); за результатами інструментально-лабораторного контролю зафіксовано забруднення земельної ділянки, а саме: перевищення вмісту неполярних вуглеводнів (або нафтопродуктів) у порівнянні з фоновою концентрацією (протокол №02-04-16 від 12.04.2016р.), що є порушенням ст.35 Закону України «Про охорону земель», ст.91 Земельного кодексу України.
Вищевказаний акт перевірки підписаний директором ТОВ «Втормет» Кондаковим А.М. без заперечень.
На підставі акта перевірки та з урахуванням встановлених ним порушень, Держекоінспекією у Дніпропетровській області 29.04.2016р. видано припис №4-2633-9-3, яким ТОВ «Втормет» приписано:
- п.1 дотримуватися вимог природоохоронного законодавства України при здійснені діяльності підприємства, термін: постійно; відповідно до ст. ст. 3, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.2 розробити проектну документацію з розділом ОВНС на влаштування виробничої ділянки та погодити згідно з вимогами законодавства, термін: до 01.08.2016р., відповідно до ст. ст. 26, 27, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 7, 32 Закону України «Про екологічну експертизу»;
- п.3 при здійсненні виробничої діяльності підприємства дотримуватись проектних рішень та висновків екологічної експертизи, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 3, 26, 27, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.32 Закону України «Про екологічну експертизу»;
- п.4 забезпечити умови зберігання брухту чорних та кольорових металів відповідно з вимогами законодавства, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 3, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 5 Закону України «Про металобрухт», ДСТУ 3211-95 «Брухт та відходи кольорових металів і сплавів. Загально - технічні умови», ДСЕПіН 6.6.1.-079/211.3.9 001-02 (Державні санітарно - екологічні правила і норми радіаційної безпеки при проведені операцій з металобрухтом) ;
- п.5 розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з обґрунтовуючими матеріалами на одержання відповідного дозволу, термін: до 01.08.2016р., відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- п.6 діяльність підприємства, пов'язану з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснювати за наявністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел утворення викидів, термін: постійно, відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.7 організувати введення первинного обліку у сфері охорони атмосферного повітря, термін: до 01.06.2016р., відповідно до ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- п.8 статистичну звітність складати в повному обсязі відповідно до вимог законодавства, термін: до 20 числа місяця наступного за звітним періодом, відповідно до ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 17 Закону України «Про відходи», ст. 44 Водного кодексу України;
- п.9 розрахунок податкового зобов'язання з екологічного податку здійснювати в повному обсязі, відповідно до вимог законодавства, термін: 40 днів з моменту закінчення звітного періоду, відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»;
- п.10 налагодити контроль за станом заглиблених ємностей та їх можливим негативним впливом на підземні водоносні горизонти та ґрунти, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст. ст. 44, 105 Водного Кодексу України, ст.35 Закону України «Про охорону земель» та ст.164 Земельного Кодексу України;
- п.11 організувати ведення первинного обліку у сфері водопостачання та водовідведення, термін: до 01.06.2016р., відповідно до ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 44 Водного кодексу України;
- п.12 запровадити контроль за якістю і кількістю скинутих стічних вод і забруднюючих речовин, термін: до 01.08.2016р., відповідно до ст. 44 Водного кодексу України;
- п.13 забезпечити в повному обсязі збирання, очищення та відведення стічних (зливових) вод з території підприємства у відповідності до вимог законодавства, термін: до 01.08.2016р., відповідно до ст. ст. 44, 96, 105 Водного кодексу України, ст. 164 Земельного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель»;
- п.14 не припускати відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості, термін: постійно, відповідно до ст.70 Водного кодексу України, ст.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.15 провести рекультивацію та заходи щодо ліквідації наслідків забруднення земельної ділянки неполярними вуглеводнями (або нафтопродуктами), термін: до 01.06.2016р., відповідно до ст. ст. 166, 167 Земельного кодексу України;
- п.16 розробити інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст. ст. 17, 26 Закону України «Про відходи»;
- п.17 визначити склад і властивості відходів, та погодити згідно вимог чинного законодавства ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоров'я людини, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст.17 Закону України «Про відходи»;
- п.18 розробити та погодити згідно з вимогами законодавства нормативи граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст.7 Закону України «Про відходи»;
- п.19 розробити реєстрові картки об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів та погодити згідно з вимогами законодавства, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст.27 Закону України «Про відходи»;
- п.20 розробити технічні паспорти відходів (ТПВ) та погодити згідно з вимогами законодавства, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст.26 Закону України «Про відходи», постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.1999р. №2034;
- п.21 організувати ведення первинного поточного обліку кількості відходів, що утворюються на підприємстві за формою 1-ВТ, термін: до 01.06.2016р., відповідно до ст.17 Закону України «Про відходи», ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.22 вжити заходи для максимальної утилізації відходів, термін до 01.06.2016р., відповідно до ст. ст. 17, 33 Закону України «Про відходи»;
- п.23 забезпечити приймання та утилізацію використаної тари і пакувальних матеріалів або укласти договори зі спеціалізованими підприємствами щодо надання відповідних послуг, термін до 01.06.2016р., відповідно до ст. ст. 17, 31 Закону України «Про відходи»;
- п.24 операції у сфері поводження з відходами здійснювати у відповідності до вимог екологічної безпеки, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 17, 31, 32, 33 Закону України «Про відходи», ст. ст. 3, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.25 господарську діяльність у сфері поводження з відходами здійснювати за наявності декларації про утворення відходів, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 17, Закону України «Про відходи», ст.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.26 провести ідентифікацію об'єкту підвищеної небезпеки, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст. 9 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»;
- п.27 розробити та узгодити згідно чинного законодавства плани ліквідації та локалізації аварійних ситуацій, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст.66 Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.28 надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі, термін: до 01.07.2016р., відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.20І Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.29 вживати достатні заходи з охорони ґрунтів, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 91, 96, 164 Земельного Кодексу України, ст.35 Закону України «Про охорону Земель», ст.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;
- п.30 вживати достатні заходи щодо попередження забруднення зливової поверхні та ґрунтів, термін: постійно, відповідно до ст. ст. 44, 70, 105 Водного Кодексу України, ст.ст. 91, 96, 164, 166, 167 Земельного Кодексу України, ст.35 Закону України «Про охорону Земель», ст.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до ч.8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007р. припис це - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Як зазначалося вище, фактично незгода позивача зі спірним приписом полягає в тому, що, на думку ТОВ «Втормет», оскільки останнє здійснює господарську діяльність, пов'язану з оптовою торгівлею відходами та брухтом (вид економічної діяльності 46.77) і у своїй діяльності керується Законом України «Про металобрухт», відповідно до ст.2 якого - Закон України «Про відходи» не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, то і встановлення відповідачем в ході проведення перевірки порушень позивачем вимог саме Закону України «Про відходи» є безпідставним та протиправним.
Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на таке.
Відповідно до Преамбули Закону України «Про відходи» цей Закон визначає правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України.
Згідно з абз.2 ст.1 Закону України «Про відходи» відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.
Абзацом 5 статті 1 Закону України «Про відходи» визначено, що поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.
Відповідно до абз.18 статті 1 Закону України «Про відходи» операції поводження з відходами - це збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів.
Згідно з абз.31 ст.1 Закону України «Про відходи» джерело утворення побутових відходів - об'єкт, на якому утворюються побутові відходи (житловий будинок, підприємство, установа, організація, земельна ділянка).
При цьому Преамбулою Закону України «Про металобрухт» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту.
За змістом приписів абзацу 4 статті 1 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом - це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.
Статтею 2 Закону України «Про металобрухт» встановлено, що відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, регулюються цим Законом, іншими законами України та постановами, виданими Кабінетом Міністрів України, у випадках, передбачених законом. Закон України «Про відходи» не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом.
Зважаючи на те, що в розумінні приписів абзацу 4 статті 1 Закону України «Про металобрухт» операціями з металобрухтом є заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів, то саме на ці операції відповідно до ст.2 вказаного Закону і не поширюється дія Закону України «Про відходи».
Водночас, саме нормами абзацу 4 статті 1 Закону України «Про відходи» врегульовано питання діяльності, пов'язаної з збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України відходів - будь-яких речовини, матеріалів і предметів, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товарів (продукції), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.
За таких обставин, питання поводження позивачем, як суб'єктом господарювання, з відходами, що утворюються внаслідок його господарської діяльності (промислові та побутові відходи, як-то рідкі побутові відходи, сміття зі змету території, прилади (устаткування не придатне для експлуатації), лампи світлодіодні тощо) врегульовані саме Законом України «Про відходи» і позивач в цій частині зобов'язаний виконувати вимоги цього Закону.
Так, статтею 7 Закону України «Про відходи» передбачено, що у сфері поводження з відходами встановлюються такі нормативи: граничні показники утворення відходів у технологічних процесах; питомі показники утворення відходів, використання та втрат сировини у технологічних процесах; інші нормативи, передбачені законодавством. Нормативи у сфері поводження з відходами розробляються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями за погодженням із уповноваженими органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.
За змістом приписів ст.17 Закону України «Про відходи» суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; е) брати участь у будівництві об'єктів поводження з відходами; є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; и) здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами; п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції об'єкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами. Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов'язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України. Суб'єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання. Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів.
Порядком ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 листопада 1999 року №2034 (далі - Порядок №2034), встановлено єдині правила ведення державного обліку та паспортизації відходів, дія яких поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, діяльність яких пов'язана з утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними (далі - підприємства).
Згідно з п.2 Порядку №2034 інвентаризація відходів - це комплекс разових організаційно-технічних заходів з виявлення, ідентифікації, опису і реєстрації відходів, обліку обсягів їх утворення, утилізації та видалення, а також виявлення і обстеження місць утворення відходів і об'єктів поводження з ними.
Пунктом 4 Порядку №2034 встановлено, що первинний облік відходів ведуть підприємства відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, журнали, анкети) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Відомості для первинного обліку відходів, що заносяться до зазначених документів, обумовлюються системою показників, необхідних для заповнення форм державної статистичної звітності та ведення паспорта відходів.
Пунктом 8 Порядку №2034 передбачено, що інвентаризація відходів проводиться на загальних методологічних засадах відповідно до законодавства.
Згідно з п.10 Порядку №2034 контроль за веденням підприємствами первинного обліку відходів та за їх паспортизацією здійснюється Держекоінспекцією та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами відповідно до їх компетенції.
Так, під час проведення перевірки ТОВ «Втормет» державними інспекторами Держекоінспекції у Дніпропетровській області встановлено, що в 2013 році на підприємстві розроблено звіт про інвентаризацію промислових та побутових відходів ТОВ «Втормет», згідно з яким на підприємстві утворюється 13 видів відходів.
Разом з тим, в матеріалах інвентаризації відходів не враховані наступні види відходів, які утворюються на підприємстві, а саме: промащений пісок; пакувальні матеріали поліетиленові; макулатура; шлам від чистки зливових приймальників; рідкі побутові відходи, сміття зі змету території; ізоляція із провідників струму; сторонні неметалеві включення; дозиметричні прилади (устаткування не придатне для експлуатації), лампи світлодіодні, тощо, їх склад, властивості, ступінь небезпечності для навколишнього природного середовища та норми утворення не визначено, показник загального утворення відходів (Пзув) не розраховано, що є порушенням ст. ст. 7, 17 Закону України «Про відходи».
При цьому, позивачем ні до перевірки, ні до суду не надано доказів розроблення інвентаризації відходів відповідно до фактичного стану з урахуванням всіх видів відходів, в тому числі вказаних в акті перевірки як невраховані, що утворюються під час діяльності підприємства.
Крім того, позивачем не надано доказів розроблення нормативів граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах і нормативів питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, а також доказів розроблення реєстрових карток об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів та технічних паспортів відходів (ТПВ).
Наведене є порушенням вимог ст. ст. 26, 27 Закону України «Про відходи».
Так, ст.26 Закону України «Про відходи» встановлено, що державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону. Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.
Згідно зі ст.27 Закону України «Про відходи» з метою забезпечення збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про об'єкти утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться їх реєстр, в якому визначаються номенклатура, обсяги утворення, кількісні та якісні характеристики відходів, інформація про поводження з ними та заходи щодо зменшення обсягів утворення відходів і рівня їх небезпеки. Реєстр об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться на підставі звітних даних виробників відходів, відомостей уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами. Порядок ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом також встановлено, що протягом 2014-2015 років ТОВ «Втормет» не подавало Декларацію про відходи, що позивачем визнається та підтверджується наданою ним довідкою від 07.04.2016 року №16/28.
Разом з тим, неподання позивачем вказаної декларації є порушенням вищенаведених вимог ст.17 Закону України «Про відходи».
Крім того, з матеріалів перевірки слідує, що позивачем не ведеться первинний поточний облік кількості відходів підприємства за формою 1-ВТ, що, в свою чергу, є порушенням ст.17 Закону України «Про відходи».
Статтею 33 Закону України «Про відходи» встановлено вимоги щодо зберігання та видалення відходів та передбачено, що зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).
На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.
Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.
Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об'єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.
Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія.
Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч.8 ст.34 Закону України «Про відходи» розміщення небезпечних відходів дозволяється лише у спеціально обладнаних місцях та здійснюється відповідно до ліцензійних умов щодо поводження з небезпечними відходами. Провадження інших видів діяльності, не пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами, на території, відведеній для їх розміщення, забороняється.
Згідно з ч.10 ст.34 Закону України «Про відходи» підприємства, установи та організації - суб'єкти господарської діяльності, на території яких зберігаються небезпечні відходи, відносяться відповідно до закону до об'єктів підвищеної небезпеки.
Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Втормет» укладені наступні договори щодо утилізації або видалення відходів:
- від 01.12.2015 року №9/15-1 з ПП «ХЕЛП» щодо надання послуг з утилізації будівельних відходів: відходи будівельних робіт, зносу та ремонту будівель та споруд, сміття від очищення доріг (акт надання послуг від 31.01.2016 року № 2/1щодо прийняття інертних відходів 4 класу небезпеки в кількості 0,3 т);
- від 28.03.2016 року №7007 з ТОВ «ДНІПРОКОМУНТРАНС» щодо надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, проте, підтверджуючи документи та інформація щодо видалення чи утилізації відходів позивачем не надані;
- від 28.03.2016 року з ТОВ «Чистий вид» щодо надання послуг пов'язаних з утилізацією рідких побутових відходів (РПВ), проте. інформація і документи щодо остаточного місця видалення чи утилізації рідких побутових відходів відсутня, що є порушенням ст.33 Закону України «Про відходи».
Крім того, під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що підприємством для пакування продукції використовується тара та пакувальні матеріали (біг - беги, відходи стрічок пакувальних з ПВХ), договір на збирання, заготівлю та утилізацію відходів як вторинної сировини (тари та упаковки) на підприємстві відсутній.
Також ТОВ «Втормет» не надані договори та акти виконаних робіт в період з 2014 року по І кв. 2016 року щодо надання послуг з утилізації відходів, які утворилися на підприємстві за зазначений період, а саме: люмінесцентні лампи; акумуляторні батареї; масла та мастила моторні; масла гідравлічні; зношений спецодяг; ґрунти зіпсовані забруднені або не ідентифіковані, їх залишки; промащене ганчір'я; фільтри паливні, масляні, повітряні відпрацьовані; рідкі побутові відходи; шини автомобільні відпрацьовані; відпрацьовані гальмівні колодки та накладки; тверді побутові відходи; промащений пісок; пакувальні матеріали поліетиленові; макулатура; шлам від чистки зливових приймальників; сміття зі змету території; ізоляція із провідників струму; сторонні неметалеві включення; дозиметричні прилади (устаткування не придатне для експлуатації), лампи світлодіодні, тощо; місця тимчасового зберігання вищезазначених відходів не влаштовані згідно з вимогами законодавства, що є порушенням ст. ст. 17, 31, 33, 34 Закону України «Про відходи».
Згідно зі ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» суб'єкти права власності на відходи повинні вжити ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення.
Статтею 29 Закону України «Про відходи» передбачено, що з метою визначення та прогнозування впливу відходів на навколишнє природне середовище, своєчасного виявлення негативних наслідків, їх відвернення та подолання виробники відходів, їх власники, а також центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища здійснюють моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів. Моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів є складовою єдиної системи державного моніторингу навколишнього природного середовища.
Водночас, судом встановлено, що моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів ТОВ «Втормет» не здійснюється, що є порушенням ст.29 Закону України «Про відходи».
Доказів зворотного позивачем не надано.
Зважаючи на наведене, пункти спірного припису №№16-25, якими позивачу приписано усунути вищевказані порушення вимог Закону України «Про відходи», з урахуванням того, що ці порушення дійсно мали місце і факт їх наявності позивачем в ході розгляду справи судом спростовано не було, є обґрунтованими та правомірними.
Щодо доводів позивача про те, що він не повинен розробляти проектну документацію з розділом ОВНС («Оцінка впливу на навколишнє середовище») на влаштування виробничої ділянки та отримувати висновок екологічної експертизи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об'єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об'єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров'я людей.
Згідно з ч.2 ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи й організації, діяльність яких пов'язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.
Частинами 3-4 статті 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей. Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об'єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об'єктів на навколишнє природне середовище.
Статтею 26 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено обов'язковість екологічної експертизи.
Згідно зі ст.27 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічній експертизі підлягають: а) проекти схем розвитку і розміщення продуктивних сил, розвитку галузей економіки, генеральних планів населених пунктів, схем районної планіровки; в) проекти інструктивно-методичних і нормативно-технічних актів та документів, які регламентують господарську діяльність, що негативно впливає на навколишнє природне середовище; г) документація по створенню нової техніки, технології, матеріалів і речовин, у тому числі та, що закуповується за кордоном; д) матеріали, речовини, продукція, господарські рішення, системи й об'єкти, впровадження або реалізація яких може призвести до порушення норм екологічної безпеки та негативного впливу на навколишнє природне середовище; е) документація щодо генетично модифікованих організмів, що призначаються для використання у відкритій системі. Екологічній експертизі можуть підлягати екологічно небезпечні діючі об'єкти та комплекси, в тому числі військового та оборонного призначення.
За змістом ст.1 Закону України «Про екологічну експертизу» екологічна експертиза в Україні - це вид науково-практичної діяльності уповноважених державних органів, еколого-експертних формувань та об'єднань громадян, що ґрунтується на міжгалузевому екологічному дослідженні, аналізі та оцінці передпроектних, проектних та інших матеріалів чи об'єктів, реалізація і дія яких може негативно впливати або впливає на стан навколишнього природного середовища, і спрямована на підготовку висновків про відповідність запланованої чи здійснюваної діяльності нормам і вимогам законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про екологічну експертизу» об'єктами екологічної експертизи є проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів, речовин, продукції, генетично модифікованих організмів, реалізація яких може призвести до порушення екологічних нормативів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища. Екологічній експертизі можуть підлягати екологічні ситуації, що склалися в окремих населених пунктах і регіонах, а також діючі об'єкти та комплекси, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища.
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про екологічну експертизу» визначено, що державна екологічна експертиза організовується і проводиться еколого-експертними підрозділами, спеціалізованими установами, організаціями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, із залученням інших органів виконавчої влади. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, проводить державну екологічну експертизу стосовно об'єктів, рішення щодо затвердження (схвалення) яких приймається Кабінетом Міністрів України. Експертиза проектів будівництва проводиться відповідно до статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу» здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Відповідно до Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №808, до вказаного Переліку, зокрема, відносяться: виробництво у галузі чорної та кольорової металургії (з використанням кольорових металів, руди, збагаченої руди чи вторинної сировини, металургійний, хімічний чи електролітичний процеси) (п.4); поводження з відходами: небезпечними (збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення); побутовими (оброблення, перероблення, утилізація, знешкодження і захоронення) (п.11).
Як зазначалося вище, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом діяльності підприємства ТОВ «Втормет» є оптова торгівля відходами та брухтом. Підприємство здійснює свою господарську діяльність на підставі ліцензії Міністерства промислової політики України від 02.03.2010 року серії АВ № 501913 з необмеженим терміном дії на заготівлю, переробку металобрухту чорних металів та ліцензії Міністерства промислової політики України від 02.03.2010 року серії АВ № 501924 з необмеженим терміном дії на заготівлю, переробку металобрухту кольорових металів.
При цьому судом встановлено, що позивачем роботи з проведення ідентифікації підприємства як об'єкта підвищеної небезпеки не виконані, що є недотриманням вимог ст.9 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки», внаслідок чого відповідачем правомірно видано п.26 спірного припису з вимогою провести таку ідентифікацію.
Так, ст. 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» визначено, що об'єкт підвищеної небезпеки - це об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» суб'єкт господарської діяльності ідентифікує об'єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України. На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об'єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.
За змістом приписів п.3, п.4 постанови Кабінет Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки (НПАОП 0.00-6.21-02), (НПАОП 0.00-6.22-02)» від 11.07.2002р. №956 суб'єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об'єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об'єкта, організовує проведення його ідентифікації. Потенційно небезпечний об'єкт вважається об'єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об'єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.
Водночас, в ході проведення перевірки позивача встановлено, що на виробничій ділянці, що знаходиться за адресою: вул. Іларіонівська, 146, м. Дніпропетровськ, здійснюється зберігання, заготівля металобрухту чорних та кольорових металів (алюміній, мідь, нікель, латунь, нержавіючі метали, магнієві сплави, лом бронзи, лом латуні, тощо). Проектна документація на влаштування виробничої ділянки з розділом ОВНС не розроблялась, висновок екологічної експертизи відсутній, що є порушенням ст.ст. 26, 27, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 7, 32 Закону України «Про екологічну експертизу».
Крім того, під час проведення перевірки виявлено, що брухт чорних металів зберігається на відкритій промисловій ділянці з твердим покриттям, що належить ТОВ «Втормет». Місця зберігання брухту чорних металів не обладнано згідно вимог законодавства, а саме: територія підприємства не повністю спланована, обвалування місця зберігання брухту чорних металів відсутнє, не вжиті достатні заходи щодо попередження забруднення зворотних вод, що, в свою чергу, є порушенням вимог ст.5 Закону України «Про металобрухт», ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 44, 101 Водного кодексу України.
При цьому брухт кольорових металів після відсортування зберігається в металевих контейнерах покритих поліетиленовою плівкою, що не відповідає вимогам пунктів 6.2.2, 6.2.3, 6.2.5, 6.2.12 ДСТУ 3211-95 «Брухт та відходи кольорових металів і сплавів. Загально - технічні умови», якими передбачено зберігання брухту кольорових металів в герметично закритих ємностях (з непроникною кришкою).
За таких обставин, пункти спірного припису №№2-4, якими позивачу приписано усунути вищевказані порушення, з урахуванням того, що ці порушення дійсно мали місце і факт їх наявності позивачем в ході розгляду справи судом спростовано не було, є обґрунтованими та правомірними.
Щодо доводів позивача про те, що під час перевірки ТОВ «Втормет» державними інспекторами фактів наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря не встановлено, а доводи, викладені в акті перевірки та приписі, ґрунтуються на припущеннях, суд зазначає про таке.
Як слідує з акта перевірки, в ході її проведення встановлено, що на підприємстві ТОВ «Втормет» експлуатуються транспорт, а саме: автонавантажувач, гідроекскаватор «LIBHERR», автомобіль марки МАЗ, автомобіль Мерседес Бенц, дизельні автонавантажувачі (договір оренди транспортних засобів від 01.04.2015 № 1/15 А). Здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин пересувних джерел згідно з ДСТУ 4276:2004 не забезпечується, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Крім того, на підприємстві у виробничому процесі використовується обладнання, а саме: гельотина (гідравлічні ножиці), пила «Болгарка», які є джерелами утворення викидів. Крім того, в процесі зберігання та під час розвантажувально-навантажувальних робіт брухту чорних металів утворюється металевий пил, отже, ділянка, де зберігається брухт чорних металів, є неорганізованим джерелом утворення викидів.
Разом з цим, інвентаризація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводилась, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) позивачем не складається, розрахунок податкового зобов'язання з екологічного податку не здійснюється, що є порушенням вимог ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» джерело викиду - це об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено обов'язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря та встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зокрема, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря тощо.
Згідно з ч.5, ч.6, ч.7 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.
Статтею 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що об'єкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища, види та кількість шкідливих речовин, що потрапляють у навколишнє природне середовище, види й розміри шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього підлягають державному обліку. Підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі. Збір, обробка і подання відповідним державним органам зведеної статистичної звітності про обсяги викидів, скидів забруднюючих речовин, використання природних ресурсів, виконання завдань по охороні навколишнього природного середовища та іншої інформації, ведення екологічних паспортів здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому відповідно до ст.31 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» державному обліку в галузі охорони атмосферного повітря підлягають: об'єкти, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей та на стан атмосферного повітря; види та обсяги забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; види і ступені впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря. Державний облік у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється за єдиною системою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1.2. Інструкції Форми №2-ТП (повітря) (річна) та №2-ТП (повітря) (квартальна) подаються респондентами, узятими на державний облік за обсягами потенційних викидів забруднювальних речовин та парникових газів в атмосферу, органу державної статистики за місцем здійснення економічної діяльності.
Доказів розроблення інвентаризації виявлених під час перевірки джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів, а також доказів ведення первинного обліку у сфері охорони атмосферного повітря та подання відповідної статистичної звітності позивачем не надано, зважаючи на що пункти спірного припису №№5-8, якими позивачу приписано усунути ці порушення вимог законодавства, є правомірним та скасуванню не підлягають.
Відносно доводів позивача про безпідставність висновків відповідача про порушення ТОВ «Втормет», пов'язані з експлуатацією устаткування для відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості, а також про забруднення позивачем ґрунту, суд зазначає наступне.
Журнали первинного обліку водопостачання та водовідведення не ведуться, контроль якості та кількості стічних вод підприємства не здійснюється, що є порушенням вимог ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.44 Водного кодексу України.
Так, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі.
Відповідно до ч.3 ст.70 Водного кодексу України скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар'єри тощо), забороняється.
При цьому, ст.96 Водного кодексу України передбачено, що під час розміщення, проектування, будівництва, реконструкції і введення в дію підприємств, споруд та інших об'єктів, а також під час впровадження нових технологічних процесів повинно забезпечуватися раціональне використання вод. При цьому передбачаються технології, які забезпечують охорону вод від забруднення, засмічення і вичерпання, попередження їх шкідливої дії, охорону земель від засолення, підтоплення або переосушення, а також сприяють збереженню природних умов і ландшафтів як безпосередньо в зоні їх розміщення, так і на водозбірній площі водних об'єктів.
Згідно з ч.1 ст.105 Водного кодексу України підприємства, установи і організації, діяльність яких може негативно впливати на стан підземних вод, особливо ті, які експлуатують накопичувачі промислових, побутових і сільськогосподарських стоків чи відходів, повинні здійснювати заходи щодо попередження забруднення підземних вод, а також обладнувати локальні мережі спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом цих вод.
Водночас, в ході візуального обстеження встановлено, що територія підприємства не повністю спланована, територія підприємства не в повному обсязі обладнана зливовою каналізацією, частина стічних (зливових) вод відводиться по рельєфу місцевості. Частина стічних (зливових) води з території підприємства збираються у зливоприймальник до накопичувача з подальшим відведенням в заглиблену металеву ємність, яка на момент перевірки була пошкоджена. При цьому контроль за станом та впливом вказаної металевої ємності на ґрунти та підземні водоносні горизонти не здійснюється. Крім того, при переливі стічні (зливові) води з вищезазначеної ємності відводяться з території підприємства та скидаються по рельєфу місцевості, що призвело до забруднення ґрунтів прилеглої до ТОВ «Втормет» території, очисні споруди зливових стоків відсутні, що є порушенням ст. ст. 44, 96, 105 Водного Кодексу України, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 91, 96, 164 Земельного Кодексу України, ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема, зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.
Частиною 2 статті 166 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які зазнали змін у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та у гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, підлягають рекультивації.
Згідно з ч.1 ст.167 Земельного кодексу України господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
Представник відповідача суду пояснив, що через неправильне улаштування зливової каналізації відбувається неповний перехват шкідливих домішок, що утворюються після розвантаження металобрухту, і ці залишки збираються у заглиблену ємність, а в подальшому відводяться за територію підприємства, де і було проведено відібрання ґрунтів, після проведення експертизи яких встановлення їх забруднення.
З матеріалів перевірки також слідує, що 05 квітня 2016 року під час проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України у присутності представників підприємства було обстежено територію ТОВ «Втормет» та прилеглу до території земельну ділянку, на яку відведена труба зливових стоків з території підприємства.
Так, в ході означеного обстеження державними інспекторами Держекоінспекції у Дніпропетровській області здійснено відбір проб ґрунтів на земельній ділянці з видимими ознаками забруднення, що межує з парканом підприємства (у місці виведення труби) з метою встановлення можливого забруднення. Відбір проб ґрунтів проведений відповідно до КНД «Якість довкілля. Відбір проб ґрунтів та відходів при здійсненні хіміко-аналітичного контролю просторового (загального і локального) забруднення об'єктів навколишнього природного середовища в районах впливу промислових, сільськогосподарських, господарсько-побутових і транспортних джерел забруднення. Інструкція».
При цьому представник відповідача суду пояснив, що ґрунт відбирався саме біля труби, що виходить з паркану позивача, яка розташована біля ємності для збору стічних вод, і в цій трубі на момент перевірки були залишки рідини, що через неї відводиться. При відібранні зразків ґрунту був присутній директор ТОВ «Втормет» Кондаков А.М., який підписував акт відбору проб ґрунтів від 05.04.2016р. №02-04-16.
Наведені пояснення представника відповідача підтверджуються самим актом відбору проб ґрунтів від 05.04.2016р. №02-04-16, копія кого міститься в матеріалах справи, та з якого видно, що директор ТОВ «Втормет» Кондаков А.М. дійсно приймав участь у цьому відборі, про що розписався в акті.
Представник позивача - Кондаков А.М. у судовому засіданні підтвердив, що він дійсно розписувався в цьому акті, але не пам'ятає при яких обставинах.
Вимірювання вмісту забруднюючих речовин проведені відповідно до методик виконання вимірювань (МВВ), допущених до використання та наведених у «Переліку методик виконання вимірювань (визначень) складу та властивостей проб об'єктів довкілля, викидів, відходів і скидів, тимчасово допущених до використання Держекоінспекцією України».
За результатами інструментально-лабораторного контролю у відібраних пробах ґрунтів виявлено вміст неполярних вуглеводнів (або нафтопродуктів) та зафіксовано забруднення земельної ділянки, а саме: перевищення вмісту неполярних вуглеводнів (або нафтопродуктів) у порівнянні з фоновою концентрацією, що підтверджується протоколом вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №02-04-16 від 12.04.2016р.
Наведене є порушенням ст.35 Закону України «Про охорону земель», ст.91 Земельного Кодексу України, та спростовує доводи позивача відносно не допущення ним порушень, пов'язаних з експлуатацією устаткування для відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості, а також щодо забруднення ґрунту.
Таким чином, пункти спірного припису №№10-15, 29-30, якими позивачу приписано усунути ці порушення вимог законодавства, є правомірним та скасуванню не підлягають.
Щодо інших пунктів оскаржуваного припису, то фактично позивачем не наведено підстав незгоди з ними, оскільки вимога про скасування цього припису базувалася на вищенаведених доводах, що були спростовані в ході судового розгляду справи.
За наведених обставин, підстави для скасування спірного припису відсутні.
Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст.94 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Втормет» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, акта перевірки, припису та постанов - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова