Справа № 204/3624/16-а (2-а/204/105/16)
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Київ К/800/35312/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Гончар Л.Я.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року

у справі № 204/3624/16-а (2-а/204/105/16)

за позовом ОСОБА_3

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі - УПФУ), в якому просила визнати протиправними дії, зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язано УПФУ здійснити ОСОБА_3 з 09 лютого 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Дніпропетровської області № 18-175 вих16 від 13 травня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення цього суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані протиправністю відмови УПФУ у здійсненні перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У своїх запереченнях на касаційну скаргу УПФУ просить залишити таку без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги відповідно до ст. 220 КАС України.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 22 червня 2009 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру». З 31 березня 2014 року пенсія перерахована у зв'язку зі звільненням на підставі довідки від 31 березня 2014 року № 18-12 прокуратури Дніпропетровської області. На виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2015 року у справі № 204/2886/15-а УПФУ провело позивачу перерахунок пенсії у розмірі 90 % від місячного заробітку з 01 грудня 2014 року.

Прокуратурою Дніпропетровської області позивачу видано довідку № 18-175 вих.-16 від 13 травня 2016 року, відповідно до якої з 01 грудня 2015 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 за посадою, яку позивач займав при звільненні, сума заробітної плати для нарахування пенсії становить 15582,42 грн.

На звернення позивача до УПФУ про перерахунок призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року № 18-23, відповідач листом від 26 квітня 2016 року № т-09/01/09 та листом 19 травня 2016 року № т-26/01/09 надав відповідь та направив витяги з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, які містять відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії.

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивачу має бути проведений, виходячи з розміру раніше призначеної пенсії, оскільки звуження досягнутого особою права не допускається. При цьому, перерахунок слід провести, виходячи із заробітної плати, вказаної у довідці № 18-175 вих.-16 від 13 травня 2016 року, оскільки слід застосовувати норму Закону України «Про прокуратуру» щодо підстав та порядку перерахунку пенсії, яка діяла на час її призначення позивачу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із зміною місячного заробітку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд касаційної інстанції погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 вказаного Закону призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії ч.ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, а лише покладають обов'язок визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

З 15 грудня 2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку її пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) з розрахунку 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки, оскільки у відповідача відсутні законні правові підстави для здійснення такого перерахунку, так як положення вказаної статті втратили чинність.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанцій щодо правомірності спірної відмови відповідача та відсутності підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: