Справа № 642/6528/16-а
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.08.2017
Справа № 642/6528/16-а
Провадження № 2а/642/47/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді - Вікторова В.В.,
за участю секретаря - Лозоватої А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові звіт головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в порядку ст. 267 ч. 1 КАС України про виконання постанови суду від 25 січня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2017 року представник позивача Острицький А.О. звернувся до суду із заявою, у якій просить призначити судове засідання про розгляд звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати заподіяну шкоду.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року заяву представника позивача Острицького А.О. в порядку ст. 267 ч. 9 КАС України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій в порядку виконання постанови суду від 04.06.2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії та відшкодувати заподіяну шкоду задоволено.
Визнано протиправними бездіяльності (дій), вчинених головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області - відповідачем на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року по справі № 642/3521/15-а, яка полягає в зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 28.10.2014 року та з 01.05.2016 року;
Визнано не чинним Перерахунок пенсії з 28.10.2014 року за пенсійною справою № ФХ-116205 від 11.11.2016 р. та Перерахунок пенсії з 01.05.2016 року за пенсійною справою № ФХ-116205 від 11.11.2016 р.;
Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 28.10.2014 р. та з 01.05.2016 р. перерахунок розміру пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши розмір пенсії 71% грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення відповідно довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення пенсії від 08.11.2016 р. № 2588/ВСЗ, виплатити ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 28.10.2014 р.;
Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом десяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 р. апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернуто заявнику.
Із поданого звіту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду, яке надійшло до Ленінського районного суду м. Харкова вбачається, що звіт подано 27.03.2017 року, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 ГУ ПФУ проведено перерахунок розміру пенсії з 2810.2014 р. та з 01.05.2016 р. ОСОБА_1 з урахуванням 71 % грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення відповідно довідці Харківського обласного військового комісаріату про додаткові види грошового забезпечення від 08.11.2016 року № 25 88/ВСЗ, розмір пенсії після перерахунку не змінився і на теперішній час становить 3407, 08 грн.
Однак, як вбачається з перерахунку пенсії від 27.03.2017 якій проведений на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 ОСОБА_1 протиправно позбавлений доплати до пенсії яка передбачена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 у розмірі 35% пенсій, звіт подано після закінчення строку встановленого судом.
Отже, в порушення вищезазначених вимог ст. 267 КАС України, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з часу винесення постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року і до подачі звіту не забезпечило виконання судового рішення.
Ухвалою суду від 19.05.2017 року звіт головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду визнано не поданим в розумінні ст. 267 КАС України, накладено на начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника суб`єкта владних повноважень, за неподання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а, штраф у розмірі 32000 грн. шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 16000 гривень та стягнення з начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича на користь Державного бюджету України 16000 гривень; встановлено головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.
Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 р. апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19.05.2017р. по справі № 642/6528/16-а залишено без змін. Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення.
Тобто строк подачі нового звіту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а спливає 26.06.2017 р.
26.06.2017 року головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області через канцелярію суду подало звіт про виконання судового рішення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав своє клопотання. Просив накласти на начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича як керівника суб`єкта владних повноважень, за неподання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а, штраф у розмірі 64000 грн. шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 32 000 гривень та стягнення з начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича на користь Державного бюджету України 32 000 гривень.Встановити головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.
Представник відповідача ГУ ПФУ в Харківській області в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднанні до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ГУ ПФУ в Харківській області, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Також принцип обов`язковості виконання судових рішень передбачає Закон України «Про судоустрій і статус суддів», згідно із ч. 2 ст. 13 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 є обов`язковою до виконання на всій території України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат.
Згідно ч. 4, ст. 267 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Отже, ст. 267 КАС України передбачено чітку послідовність порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, у випадку невиконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, спочатку суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; у разі неподання такого звіту або неналежного його виконання, судом розглядається питання про накладання штрафу на такий суб`єкт.
Як зазначено вище, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб`єкта владних повноважень подати протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.
Із поданого звіту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду, яке надійшло до Ленінського районного суду м. Харкова вбачається, що звіт подано 26.06.2017 року, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено новий перерахунок перерахунок розміру пенсії з 28.10.2014 р. ОСОБА_1 з урахуванням 71 % грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення відповідно довідці Харківського обласного військового комісаріату про додаткові види грошового забезпечення від 08.11.2016 року № 25 88/ВСЗ, розмір пенсії після перерахунку збільшився на 59,50 грн.
Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області нарахувало на виплатило доплату своєчасно не виплаченої частини основного розміру пенсії в сумі 1785,65 грн. що підтверджується розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою № ФХ116205 від 24.05.2017 р. якій є додатком до звіту.
Відповідно до зазначеного розрахунку головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу. Зазначений факт відповідачем не заперечується.
Частиною другою ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Закон № 2050-ІІІ) та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.
Методика обчислення розміру компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати визначена у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ.
Таким чином головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати частини основного розміру пенсії.
Суд критично оцінює позицію відповідача про відсутність підстав для нарахування та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу при перерахунку пенсії з 28.10.2014 року на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду України яка висловлена у постанові від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14).
В силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Тому суд критично оцінює позицію відповідача яка висловлена в усних поясненнях, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не керується висновками Верховного Суду України висловлених у постанові від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14) посилаючись на відсутність прецедентного права в Україні.
Щодо нарахування та виплаті позивачу доплати до пенсії яка встановлена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд зазначає наступне.
Постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 встановлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 11% пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21, 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 % та 1 січня 2013р. до 35 %.
Відповідно до п. 1 зазначеної постанови КМУ розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 12, ст. 301), та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2007 р., № 86, ст. 3148; 2010 р., № 9, ст. 454), за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.
Згідно висновкам Верховного Суду України які висловлені в постанові від 10.03.2015 року по справі № 21-70а15 грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно преамбули Закон № 2262-12 має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Суд критично оцінює заперечення відповідача, що при обчисленні розміру доплати до пенсії позивачу встановленою постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 не враховуються додаткові види грошового забезпечення. Оскільки на підставі принципу єдності умов розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294, за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року повинні обчислюватись у урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошова допомоги при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Листом від 18.11.2016 року Харківський обласний військкомат направив до ГУПФУ довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.11.2016 року № 2671/ВСЗ.
Пенсійна справа ОСОБА_1 містить довідку Харківського обласного військкомату від 08.06.2012 р. № ФХ 116205 про основні види грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01.04.2012 р.
Таким чином максимальній розмір пенсії для обчислення доплати до пенсії позивачу станом на 1 квітня 2012 р. повинен обчислюватись з урахуванням відомостей які містять довідки від 08.06.2012 р. № ФХ 116205 про основні види грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01.04.2012 р. та від 18.11.2016 р. № 2671/ВСЗ про додаткові види грошового забезпечення.
Але при обчисленні розміру доплати до пенсії яка передбачена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 ГУПФУ не врахував додаткові види грошового забезпечення зазначені у довідці Харківського обласного військкомату від 18.11.2016 року № 2671/ВСЗ та не врахував висновки ВСУ висловлені в постанові від 10.03.2015 року.
Таким чином доплата до пенсії ОСОБА_1 яка передбачена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 обчислена невірно у значно меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством.
Перевіряючи суми грошового забезпечення які застосовані відповідачем при перерахунку пенсії позивачу з 28.10.2014 року суд зазначає, що розміри складових грошового забезпечення не відповідають розміру посадового окладу 1460 грн. якій застосований при обчислені пенсії та не відповідає довідкам Харківського обласного військкомату про грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.
Відповідно довідки Харківського обласного військкомату від 03.01.2013 року № ФХ 116205 грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії: посадовий оклад 1460 грн., оклад за військовим званням 135 грн., надбавка за вислугу років (40%) 638 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 1116,50 грн., надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15%) 219 грн., премія (10%) 146 грн.
Але в перерахунку пенсії від 25.05.2017 року відповідач застосував наступні розміри показників грошового забезпечення: посадовий оклад 1460 грн., оклад за військовим званням 135 грн.; надбавка за вислугу років (40%) 534 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 934,50 грн.; надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами (15%) 180 грн.; премія (10%) 120 грн.
Згідно абз. 2, 4, 5 п. 2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України яка затверджена наказом Міноборони від 31.12.2014 № 937 та зареєстрована в Мінюсті 22.01.2015 р. за № 73/26518 (далі Інструкція № 397) на обласні військові комісаріати покладаються:
оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби;
визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону, постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (зі змінами) та від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" (зі змінами) і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (зі змінами) (далі - Порядок подання документів для призначення пенсій). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, обласний військовий комісаріат складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою;
складання та подання до органів, що призначають пенсії, довідок про розмір грошового забезпечення пенсіонерів із числа осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей під час перерахунків пенсій.
Згідно п. 4.4. Інструкції № 397 порядок оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення та перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей викладено у розділі ІІІ Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей яке затверджено наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 та зареєстровано в Мінюсті 20.10.2014 р. за № 1294/26071 (далі Положення № 530).
Відповідно до п. 3.1. зазначеного Положення оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними військовими комісаріатами згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій).
Тобто Харківський обласний військкомат є єдиним уповноваженим органом визначити розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії позивачу, відповідач таких повноважень не має.
Таким чином головне управління пенсійного фонду України в Харківській області визначило розміри складових грошового забезпечення для перерахунку розміру пенсії позивачу з 28.10.2014 року які не відповідають розмірам грошового забезпечення яке визначено Харківським обласним військкоматом.
Таким чином, в порушення вимог ст. 267 КАС України, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з часу винесення постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 і до подачі звіту не забезпечило належне виконання судового рішення. Натомість, у самому звіті вказані формальні дії відповідача, які не забезпечують повного виконання судового рішення, не зазначені поважні причини не здійснення належного перерахунку пенсії встановленого судом.
Суд відхиляє доводи зазначені в усних запереченнях що предметом розгляду суду було лише розмір пенсії 71% грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення відповідно довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення пенсії від 08.11.2016 р. № 2588/ВСЗ, виплата ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 28.10.2014 р. я з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".
В даному випадку ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, є перевірка законності правових підстав перерахунку позивачу пенсії з 28.10.2014 року.
Перерахунок розміру пенсії з 28.10.2014 р. за пенсійною справою ОСОБА_1 здійснено на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 по справі № 642/869/16-а, тобто контроль зазначених дій є в площині виконання зазначеної постанови суду.
Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років військовослужбовцям є стаття 63 Закону України № 2262-12.
Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, слід виходити із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).
Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.
Суд в силу ст. 244-2 КАС України враховує висновки Верховного Суду України висловлені у постанові від 06.02.2012 р. (справа № 21-322а11) та у постанові від 10.12.2013 р. (справа № 21-420а13).
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 р. за № 355 встановлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 11% пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21, 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 % та 1 січня 2013р. до 35 %.
Як вбачається з пенсійної справи ОСОБА_1 на виконання постанови КМУ від 23 квітня 2012 р. № 355 позивачу станом на з 1 липня 2012, 1 вересня 2012 р., 1 січня 2013р. було проведено перерахунок пенсії, та встановлено основний вид пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення та доплати у розмірі 11%, 23%, 35 % пенсій відповідно.
Але при наступному перерахунку пенсії позивачу ГУПФУ не вірно обчислило при визначенні нового розміру пенсії доплату яка передбачена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. за № 355 у розмірі 35% пенсій, обчислену відповідно до статей 13, 21, 36 Закону № 2262-12 та не вірно обчислило розмір складових грошового забезпечення окрім посадового окладу та окладу за військовим званням.
Суд критично оцінює доводи відповідача, що розміри складових грошового забезпечення для обчислення пенсії, нарахування та виплата компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії, розмір доплати яка передбачена постановою КМУ від 23 квітня 2012 р. за № 355 не було предметом розгляду суду у справі № 642/6528/16-а.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 3 «Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ» аналіз положень статті 267 КАС України та статті 2 цього Кодексу свідчить, що дії суб`єкта владних повноважень пов`язані з належним виконанням судового рішення повинні розглядатись в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Відповідач, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, мало можливість виконати постанову Ленінського районного суду м. Харкова 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а належним чином в повному обсязі у визначений судом строк, але не зробив цього.
Перерахунок пенсії від 25.05.2017 року за пенсійною справою ОСОБА_1 суд не вважає добросовісним виконанням завдань покладених на головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Суд звертає увагу, що рішення, дії (бездіяльність) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не можуть бути упередженими, тобто здійснюватися дискримінаційно через власний, у тому числі фінансовий, корпоративний інтерес.
Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що ГУПФУ не здійснило належний перерахунок розміру пенсії позивачу без поважних причин у строк встановлений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19.05.2017 року та звіт вважається неподаним в розумінні ст. 267 КАС України.
Згідно п.8 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі від 22.12.2014 року № 28-2 Головне управління Фонду очолює начальник. Згідно пп. 1 п.10 зазначеного Положення начальник головного управління Фонду здійснює керівництво головним управлінням Фонду, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, очолює колегію, організовує та забезпечує її роботу.
Ухвалою суду від 19.05.2017 року накладено на начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова В.М. як керівника суб`єкта владних повноважень, за неподання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017р. по справі № 642/6528/16-а, штраф у розмірі 32000 грн. шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 000 гривень та стягнення з начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова В.М. на користь Державного бюджету України 16 000 гривень.
Згідно ч. 8 ст. 267 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати постанову суду і подати звіт про її виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
Таким чином, керуючись положеннями ч. 2 та 4, ст. 267 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та необхідність накласти на начальника головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника суб`єкта владних повноважень, за неналежне виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а штраф у розмірі 64000 грн. шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 32000 гривень та стягнення з начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича на користь Державного бюджету України 32000 гривень.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. 160, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання представника позивача Острицького Андрія Олеговича про розгляд звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Накласти на начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника суб`єкта владних повноважень, за неподання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а, штраф у розмірі 64000 грн. шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 32 000 гривень та стягнення з начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова Віктора Миколайовича на користь Державного бюджету України 32 000 гривень;
Встановити головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. по справі № 642/6528/16-а протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінськийрайонний суд м. Харкова протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Вікторов В.В.