Справа № 204/3607/17
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/3607/17
Провадження № 2-а/204/160/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро Сущенко Павла Андрійовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції 7 - ї роти 2 - го батальйону лейтенанта поліції Сущенко Павла Андрійовича ЕАА № 111153 від 14 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що постановою ЕАА №111153 від 14 червня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Дану постанову вважає незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Посилався на те, що інспектор патрульної поліції 7 - ї роти 2 - го батальйону лейтенант поліції Сущенко Павло Андрійович може виписати постанову на місці зупинки автомобіля, але не може виписати постанову без розгляду справи, а справу розглядати відповідач може тільки в Управлінні поліції; зазначив, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня, а тому за відсутності вини, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. В позовній заяві зазначав, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмові заперечення, згідно яких, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки позивачем було допущене грубе порушення Правил дорожнього руху України, а саме здійснення проїзду без зупинки перед знаком «Проїзд без зупинки заборонено» та в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні позивачем. Зазначив, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 111153 від 14 червня 2017 року (арк.с.7), постановленої інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Сущенко Павлом Андрійовичем, 14 червня 2017 року о 08 год. 30 хв. у м.Дніпро на пл.Десантників, біля будинку №11, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «INFINITI QX 56», номерний знак НОМЕР_1 виконуючи розворот на площі Десантників, біля будинку № 11 в м. Дніпрі, не зупинився перед знаком, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги знаку 2.2 та п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач вказав, що він не порушував вимоги ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки рухаючись в м.Дніпрі він наближався до перехрестя та побачив знак 2.2 Правил дорожнього руху. Виконуючи вимоги Правил дорожнього руху він зупинився перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», після проїзду знака, його зупинив інспектор та сказав, що він порушив п.2.2 Правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, пунктом 1.3 ПДР України передбачено, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Згідно п.8.4 «б» ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, одною з яких є знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги, знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Встановлено, що інспектор патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому, останній діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права та постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, також стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд прийшов до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому, винесена інспектором патрульної поліції 7 - ї роти 2 - го батальйону лейтенантом поліції Сущенко П.А. постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства. Усі твердження позивача, нічим не обґрунтовані, не підтверджуються жодним доказом, та не відповідають дійсності.

Відповідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, посилання позивача на те, що факт вчинення правопорушення не підтверджено доказами є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться докази, передбачені ст.251 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.106 КАС України, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, інших обставин, на яких, відповідно до норм ч.1 ст.71 КАС України ґрунтуються вимоги позивача, на підтвердження протиправності дій інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Сущенко Павла Андрійовича, позивачем, не надано.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 111153 від 14 червня 2017 року винесена інспектором патрульної поліції 7 - ї роти 2 - го батальйону лейтенантом поліції Сущенко Павлом Андрійовичем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Правилами дорожнього руху України, ст.ст.251, 254, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 71, 100, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро Сущенко Павла Андрійовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Токар