Справа № 810/957/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м.Київ № 810/957/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації

Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради

про визнання дій не чинними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач - 1), Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради (далі - відповідач - 2) в якому просив суд (з урахуванням уточненого адміністративного позову від 22.06.2017):

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області у прийнятті документів та оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації щодо оформлення йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, викладену у листі від 22.11.2016 № 2130.

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо визнання його постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради розглянути надані ним документи, оформити та направити відповідне подання для розгляду уповноваженим органом - Київською обласною державною адміністрацією, для вирішення питання про присвоєння йому статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1.

- зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію розглянути подання Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видати йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач - 1 (листом від 901.02.2017 № 05-49-191 у відповідь на його звернення) незаконно відмовив йому у видачі посвідчення на тій підставі, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинністю, деяких законодавчих актів» (від 28.12.2014 р. № 76 - VIII), яким було виключено абзац п'ятий частини 2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з 01.01.2015 він - ОСОБА_1 не проживає на території забрудненої зони та до потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії не належить, а посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 29.04.1993 фактично втратило чинність.

Зазначене рішення відповідача-1 позивач вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки довідкою МСЕК було встановлено довічно, що причина його інвалідності - захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Разом з цим, позивач також зауважує, що Закон України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинністю, деяких законодавчих актів» набрав чинності лише з 01 січня 2015 року, а тому громадяни, яким встановлено зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою до 01 січня 2015 року мають правові підстави для видачі їм посвідчення категорії 1.

Звертав увагу суду, що відмова відповідача-1 порушує його конституційне право на належне пенсійне забезпечення та соціальний захист, оскільки позбавляє його права користуватися пільгами, які надає Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інші нормативно-правові акти».

За наведених обставин, позивач стверджує, що рішення відповідача-1 про відмову у визнанні його постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення є протиправним.

В ході судового розгляду справи, а саме 22.06.2017 позивач надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги з врахуванням уточнення від 22.06.2017 підтримує у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Розгляд справи провести за його відсутності та відсутності його представника ОСОБА_4

Відповідач-1 адміністративного позову не визнав та надав суду письмові заперечення на адміністративний позов.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що причинний зв'язок захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено позивачу як потерпілому від Чорнобильської катастрофи, на підставі посвідчення четвертої категорії.

При цьому, відповідач - 1 зауважив, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Водночас, на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28.12.2014 року № 76-VІІІ), який набрав чинності 01.01.2015 було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

З огляду на зазначене, відповідач - 1 вважає, що з 01.01.2015 позивач не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Разом з цим, відповідач - 1 звертав увагу суду, що довідка до акту огляду МСЕК була видана позивачу вже після 01.01.2015.

За наведених обставин, відповідач - 1 стверджує, що правові підстави для віднесення ОСОБА_1 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення - відсутні. Зауважив, що такої ж думки дотримується Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 29.11.2016 року по справі № 806/3570/15.

Враховуючи викладене, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та справу розглядати без участі представника Департаменту.

Відповідач - 2 позовних вимог в частині щодо визнання протиправними дій та рішення Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради про відмову у поданні до Київської обласної державної адміністрації щодо оформлення посвідчення категорії 1 з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 - не визнав, та просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні зазначених позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що 24.01.2017 управлінням вже було направлено до Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА подання щодо оформлення ОСОБА_1 посвідчення категорії 1 з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Разом із вказаними запереченнями на адміністративний позов відповідачем -2 до суду надано заяву в якій Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради просить суд розглядати справу без участі представника управління.

У судове засідання, призначене не 11.07.2017 сторони не з'явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, до почату судового засідання від всіх учасників судового процесу надійшли заяви (клопотання) про здійснення судового розгляду справи за їх відсутності (відсутності уповноважених представників).

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За вказаних обставин, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

29.04.1993 ОСОБА_1 отримав посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках (категорія 4).

12.12.2016 позивач отримав довідку медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0769009, відповідно до якої з 08.12.2016 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності по захворюванню пов'язаному з наслідками чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби.

Як стверджує позивач, після отримання відповідної довідки МСЕК, керуючись приписами статті 14 Закону України « Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від звернувся до Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА щодо видачі йому посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, розглянувши заяву позивача, яка надійшла за поданням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.01.2017, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом № 05-49-191 від 01.02.2017 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для віднесення його до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі йому відповідного посвідчення.

Зі змісту цього листа вбачається, що в обґрунтування прийнятого рішення Департамент посилається на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2012 № 76-VII (далі закон - №76-VII), яким було виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а тому з 01.01.2015 позивач не проживає на забрудненій території.

З огляду на зазначене, відповідач - 1 роз'яснює позивачу, що причинний зв'язок захворювання та інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено ОСОБА_1 після набрання чинності цим Законом, тобто за відсутності статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Разом з цим, у вказаній відповіді суб'єкт владних повноважень інформує ОСОБА_1, що після внесення Кабінетом Міністрів України змін до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для розгляду порушеного питання йому необхідно буде повторно звернуть до управління соціального захисту населення за місцем його реєстрації.

Крім того, зазначено, що Департамент прикладає значних зусиль, щоб на законодавчому рівні виправити ситуацію, яка склалась, що дасть позивачу можливість скористатись своїми правами.

Вважаючи, незаконною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації у визнанні його постраждалим від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, а також відмови у видачі йому відповідного посвідчення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час судового розгляду справи, судом було встановлено, що при підготовці листа № 05-49-191 від 01.02.2017 Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації було допущено механічну помилку в зв'язку із значним надходження звернень громадян, у звязку з чим, останній листом від 04.07.2017 № 05-49-1529 повідомив позивача про уточнення тексту першого абзацу цього листа в частині «..., яка надійшла за подання виконавчого комітету Фастівської міської ради 24.01.2017 року та інформує про наступне».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає про таке.

Основні засади щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

Так, за приписами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до пункту 1, 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Судом встановлено, що отримане 29.04.1993 та наявне у позивача на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_1 є діючим довічно.

Відповідно до частин 1-3 статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 51 Посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону № 796-XII кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку № 51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом № 796-XII.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території,що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено.

Цим же Законом було виключено статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та статтею 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач станом на час встановлення медико-соціальною експетроною комісією причинного зв'язку його інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії - 1, пов'язане саме з фактом встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС.

Разом з цим, суд наголошує, що вказані зміни в законодавстві стосуються виключно питання правового режиму відповідної території, яка зазнала радіоактивного забруднення та не відносяться до інших питань, врегульованих законодавчими актами, зокрема, щодо визначення статусу та пільг осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, суд звертає увагу увагу, що жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Так, з аналізу приписів вказаних нормативно-правових актів вбачається, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

У свою чергу, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема категорії - 1, є одночасна сукупність таких умов: 1) встановлення цій особі інвалідності та 2) - наявність довідки МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.

Таким чином, посилання державного органу на те, що територія, на якій проживає позивач з 01.01.2015 не є зоною радіоактивного забруднення, взагалі не стосуються спірного права особи на отримання посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на рішення Вищого адміністративного суду України у від 29.11.2016 року по справі № 806/3570/15, оскільки висновки Вищого адміністративного суду України відповідно до норм чинного законодавства не є обов'язковими для врахування іншими судами при вирішенні аналогічної категорії справ та разом з цим мають лише рекомендаційний характер та повинні узгоджуватись з нормами чинного законодавства.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання посвідчення категорії 1.

У свою чергу, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 65 Закону № 796 видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Аналогічна правова позиція закріплена приписами пункту 10 Порядку № 51 де зазначено, що видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Отже, видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у тому числі 1 категорії у даному випадку належить до компетенції Київської обласної державної адміністрації.

При цьому, суд звертає увагу, що Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, який є структурним підрозділом державної адміністрації, діє на підставі Положення про Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 05.02.2013 № 43 та відповідно до пункту 34 цього Положення серед повноважень цього органу є, зокрема, виконання таких функцій, як організація та координація роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що в даному випадку саме Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації є уповноваженим органом для видачі посвідчення особи постраждалої від Чорнобільської катастрофи категорії 1.

Разом з цим, суд зауважує, що підставою для видачі відповідного посвідчення є подання місцевого органу виконавчої влади за місцем проживання цієї особи. В даному випадку таким органом є Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради.

У свою чергу, судом встановлено, що Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради на підставі заяви позивача було направлено подання до Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА для встановлення позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Отже, враховуючи викладене, а також з огляду на те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання посвідчення категорії 1, суд дійшов висновку, що відмова Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, викладена у листі № 05-49-191 від 01.02.2017, у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення є протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області у прийнятті документів ОСОБА_1 та оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації, викладену у листі від 22.11.2016 № 2130, а також зобов'язання Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради розглянути надані позивачем документи, оформити та направити відповідне подання для розгляду уповноваженим органом - Київською обласною державною адміністрацією, для вирішення питання про присвоєння йому статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1, суд зазначає, що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем - 2, Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 щодо видачі йому посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 не було направлено відповідного подання до уповноваженого на те органу.

При цьому, у листі від 22.11.2016 № 2130 Управлінням було роз'яснено позивачу про те, що в Департаменті соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймаються документи на оформлення посвідчень постраждалим особам внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих категорії 1.

Водночас, як вже зазначалось, за результатом повторного звернення позивача від 24.01.2017 Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області 24.01.2017 було направлено відповідне подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Наведені обставини підтверджуються також наявним в матеріалах справи листом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 04.07.2017 № 05-49-1529 «Про розгляд та надання роз'яснення» в якому Департамент уточнив текст першого абзацу листа № 05-49-191 від 01.02.2017 в частині «…, яка надійшла за поданням виконавчого комітету Фастівської міської ради 24.0.2017 та інформує про наступне».

Отже, судом встановлено, що відповідачем-2 вже було оформлено та направлено відповідне подання щодо видачі позивачу посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, позовні вимоги в частині щодо визнання протиправної відмови у прийнятті документів ОСОБА_1 та оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації, а також зобов'язання Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області вчинити відповідні дії - є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

У свою чергу, щодо позовної вимоги про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видати йому відповідне посвідчення, суд зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Тобто, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, суд зауважує, що у пункті 145 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" вказано, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з цим, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Як було встановлено судом, відмова відповідача у визанні ОСОБА_1 постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі йому відповідного посвідчення була мотивована єдиною підставою, яка, у свою чергу, визнана судом у цій справі протиправною, а тому, суд зазначає, що будь-які інші перешкоди для видачі позивачу посвідчення відсутні.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, як структурного підрозділу, який виконує функції щодо організації та координації роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, розглянути подання Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про встановлення ОСОБА_1 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 -ї категорії та видати відповідне посвідчення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Необхідність здійснення правосуддя саме на підставі принципу верховенства права (а не законності) закріплена також в статті 129 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем - 1, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак, не доведено правомірності своєї позиції відносно відсутності у осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, категорії 4 права на отримання статусу постраждалих від Чорнобильської катастрофи категорії 1 за умови наявності причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою після 01.01.2015.

У свою чергу, на підставі наявних у справі доказів та встановлених в ході судового розгляду справи обставин, позивачем доведено суду його законне право на отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та посвідчення відповідної категорії.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною відмови Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо визнання його постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, а також зобов'язання розглянути подання Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради та видати йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з приписами статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Враховуючи, що позивач відноситься до категорії осіб, які на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а відповідач доказів понесення витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз суду не надав, питання щодо розподілу та компенсації судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158 - 163, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту соціального населення Київської обласної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

3. Зобов'язати Департамент соціального населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про встановлення ОСОБА_1 статусу особи постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Панова Г. В.