Справа № 820/922/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 р.Справа № 820/922/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: П`янової Я.В.
Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.
за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 820/922/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монітор"
до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Монітор" (далі - позивач, ТОВ "Монітор"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, Східна ОДПІ), в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 06.10.2016 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Монітор" задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № та № від 06.10.2016.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монітор" (61010, м. Харків, вул. Георгіївська, б. 10, ) сплачену суму судового збору в розмірі 5825 (п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 17, ).

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неналежне надання правової оцінки обставинам справи.

Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 р. - без змін.

Учасники адміністративного процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 27.07.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Східною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі направлення від 07.09.2016 року № 452, наказу від 05.09.2016 року № 741, у відповідності до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та з огляду на отримання ухвал від 22.06.2016 року та від 01.08.2016 року Солом`янського районного суду м. Києва по клопотанню слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ "Монітор" з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп за лютий 2015 року та подальшому ланцюгу постачання, за результатами чого складено акт № 4378/20-38-14-02-07/30036167 від 20.09.2016 року.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено:

- порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого виявлено завищення суми залишку від`ємного значення в сумі 3143 грн. в лютому 2015 року та занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті на 2568007 грн.;

- п. 11 Положення бухгалтерського обліку Витрати, ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами декларації з податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 233955,00 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 06.10.2016 року № , , 2.

Позивач, не погодившись з такими рішеннями відповідача, подав скаргу до ГУ ДФС у Харківській області від 12.10.2016 року № 186.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 09.12.2016 року № 6842/10/20-40-10-01-14, скаргу ТОВ Монітор задоволено частково, скасовано податкове повідомлення рішення від 06.10.2016 року № , податкові повідомлення рішення від 06.10.2016 року № та 2 залишено без змін, скаргу без задоволення в цій частині.

27.12.2016 року ТОВ Монітор подав скаргу до ГУ ДФС у Харківській області на податкові повідомлення рішення від 06.10.2016 року № та 2.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 17.02.2017 року, податкові повідомлення рішення від 06.10.2016 року № та 2 залишені без змін, а скарга підприємства без задоволення.

Не погодившись з висновками акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов`язкові реквізити.

Відповідно до пункту 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування таких підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

З дослідженого акту перевірки № 4378/20-38-14-02-07/30036167 від 20.09.2016 р. встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірних податкових повідомленьрішень, слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп.

В свою чергу, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що між ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп (постачальник) та ТОВ Монітор (покупець) укладено договір поставки № 2302/15 від 23.02.2015 року, предметом якого є постачання товару (фурнітури) (а.с. 100, 101).

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, її часткове співставлення (асортимент, номенклатура), визначаються згідно видаткової накладної та специфікації (п. 1.2 договору).

Реальність виконання умов вказаного договору підтверджується специфікацією, видатковими накладними, ТТН, податковими накладними з квитанціями про відправлення до контролюючого органу засобами електронного зв`язку, платіжними дорученнями (а.с. 102-113).

Листом від 14.05.2015 року ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп звернулось до ТОВ Монітор з проханням заборгованість по договору № 2302/15 від 23.02.2015 року перерахувати ТОВ Ренесанс Славія Інтвестмент та ТОВ Укртехбізнес, яка була погашена, що підтверджується рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 09.12.2016 року № 6842/10/20-40-10-01-14 про результати розгляду скарги ТОВ Монітор.

Станом на 01.02.2015 року дебіторська/кредиторська заборгованість перед ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп відсутня, що підтверджується даними акту перевірки (а.с. 19).

В подальшому, отриманий від ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп товар (фурнітура) був використаний позивачем для пошиття панам, кашкетів Міноборони у рамках договору підряду № Г-2/109 від 14.04.2015 року.

Вказаний договір був укладений між ТОВ Монітор (замовник) та ДП Підприємство Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) (підрядник), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується надати послуги з пошиття панам, кашкетів Міноборони з наданої замовником сировини (а.с. 123, 124).

Факт виконання умов вказаного правочину підтверджується накладною, актом здачі приймання робіт (а.с. 126, 127).

Також, між ТОВ ТОВ Монітор (замовник) та ДП Підприємство Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) (підрядник) укладено договір підряду № Г-2/107 від 31.03.2017 року, предметом якого є зобов`язання підрядника надати послуги з пошиття бейсболки-блайзер з наданої замовником сировини. (а.с. 128-131).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем залучено до матеріалів справи накладну, акт прийому передачі робіт (а.с. 132, 133).

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені речі були поставлені ТОВ Монітор до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на виконання договору № 56-15 від 31.03.2015 року (а.с. 134, 135), що підтверджується специфікацією, графіком постачання, видатковими накладними, ТТН, податковими накладними (а.с. 136-144).

Також, між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ Монітор укладено аналогічні за своєю правовою природою договори про поставку для державних потреб матеріально технічних засобів речової служби № 286/3/15/129 від 28.04.2015 року, № 286/3/15/130 від 28.04.2015 року, № 286/3/15/131 від 28.04.2015 року, предметами яких була поставка капелюхів та головних уборів, виконання чого підтверджується рознарядками Міністерства оборони України, видатковими накладними, рахунками фактурами, актами приймального контролю (якості), ТТН (а.с. 145-187).

Як було встановлено контролюючим органом під час проведення перевірки, ТОВ Монітор орендує нежитлове приміщення згідно договору № 01/06-2016 від 01.06.2016 року у фірми Марс (а.с. 15).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов`язань з оплати вартості товарів за вказаними правочинами шляхом перерахування грошових коштів.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити на те, що відповідачем ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на відсутність у контрагента статусу платника ПДВ на момент вчинення та виконання правочинів, або на завищення вартості робіт чи послуг, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю ТОВ Монітор. У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення ТОВ Монітор збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів, отриманих від ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп, взаємопов`язаності позивача та ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп, обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентом позивача зобов`язань за спірними правочинами. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

З приводу посилань відповідача в апеляційній скарзі на дефектність ТТН, колегія суддів зауважує на таке.

Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. визначено лише права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту та не встановлюються правила податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податку.

При цьому, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та податкову звітність в Україні" бухгалтерський облік господарських операцій в Україні ведеться на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складаються під час здійснені господарської операції, або безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В даному випадку, первинними документами, що підтверджують факт господарської операції, є видаткові, податкові накладні та розрахункові документи.

Також, необхідно зауважити на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що загальна сума господарської операції між позивачем та ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп з придбання товару включена до складу податкового кредиту.

Придбаний позивачем товар використовувався у власній господарській діяльності.

ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп здійснило постачання товарів, що підтверджується відповідними первинними документами, а саме ви датковими накладними.

Отже, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності (накладних), невірне оформлення такого документу як товарно-транспортна накладна не може бути підставою для висно вків про відсутність документального підтвердження податкового кредиту та підтвер дження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки ві дповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не витрати з придбання ТМЦ.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність сертифікатів якості щодо придбаної продукції, колегія суддів зазначає на таке.

Відповідно до положень статті 61 Податкового кодексу України органи ДПС здійснюють податковий контроль, який визначено як систему заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Одним із різновидів податкового контролю є перевірки.

Згідно з п.75.1 Податкового кодексу України документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями п.п.75.1.2 Податкового кодексу України визначений вичерпний перелік категорій документів, що можуть бути предметом вивчення під час документальної планової перевірки та які платник податків зобов`язаний надати посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі (п.85.2 ПКУ). До їх числа віднесені податкові декларації (розрахунки), фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків.

Поряд з цим, згідно з п.44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Колегія суддів зауважує, що технічна документація на продукцію та документи про сертифікацію не можуть бути віднесені до категорії первинних та інших, визначених чинним законодавством документів, що повинні використовуватися в бухгалтерському та податковому обліку підприємства для нарахування податкових зобов`язань, тому, відповідно, платник податку не повинен забезпечувати їх зберігання протягом терміну, передбаченого п.44.3 ПКУ.

З огляду на викладене, а також враховуючи зміст та мету документальної перевірки, вказана документація не може бути предметом дослідження та контролю під час її проведення, а, отже, і підставою для відповідних висновків згідно з вимогами п.83.1, ст.83 ПКУ.

Окрім того, необхідно зауважити, що наявність або відсутність сертифікатів якості або відповідності при поставці товарів має значення виключно для подальшої їх реалізації і не впливають на оподаткування таких операцій.

Доводи апеляційної скарги про відсутність довіреностей на отримання товару, колегія суддів також не приймаються до уваги, оскільки довіреність оформлюється в одному екземплярі і не є бланком суворої звітності.

Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що згідно АІС «Податковий блок» прізвище директора ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП" ОСОБА_1 , а у договорі поставки № 2302/15 від 23.02.2015 року йдеться про таке: «ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП", (надалі - «Постачальник»), в особі директора Вівтенко М.О. Підписано цей договір, специфікацію №1 від 23.02.2015 року до нього та товаро - транспортні накладні №26/02/01 від 26.02.2015 року та №27/02/01 від 27.02.2015 року також ОСОБА_1 , що свідчить про дефектність документів. Той факт, що видаткові накладні №79 від 26.02.2015 та №80 від 27.02.2015 складено у Київській області, село Софіївська Борщагівка, а пункт навантаження товару згідно товаро - транспортних накладних №26/02/01 від 26.02.2015 року та №27/02/01 від 27.02.2015 м. Харків, пр. 50 р. ВЛКСМ, ТЦ Барабашова свідчить про невідповідність даних про місце складання та місце фактичного навантаження ТМЦ та про неможливість відгрузки товару ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП" на ТОВ «Монітор».

В свою чергу, з пояснень представника позивача вбачається, що товар дійсно придбавався на ТЦ Барабашова. Постачальник - ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП» зареєстрований у Київській області, там знаходиться керівництво та ведеться облік, а тому цілком законно та обґрунтовано всі документи виписуються в місці знаходження офісу. На ТЦ Барабашова вони здійснюють продаж фурнітури, оскільки загальновідомим є той факт, що ринок Барабашово є найкрупнішим ринком України та забезпечує сировиною швейний бізнес. Для ТОВ «МОНІТОР» угода з ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП» була єдиноразова, він не є постійним постачальником позивача, просто на той момент фурнітура, яку реалізовувало ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕТРОКЕПІТАЛ ГРУП», відповідала вимогам Міністерства оборони (для виробів якого вона придбавалась).

Технічну помилку в написанні прізвища позивач виявив, але на неодноразові прохання телефоном виправлені документи підприємству позивача так і не надійшли.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

З приводу позиції контролюючого органу про те, що перевірка позивача була проведена на виконання ухвал Солом`янського районного суду м.Києва у справі №760/6919/16-К від 01.08.2016 та у справі № 760/11040/16-К від 22.06.2016, якими надано дозвіл на проведення позапланових перевірок з питань дотримання вимог податкового законодавства ряду підприємств реально діючого сектору економіки України у зв`язку з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000630 від 08.12.2015 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, у тому числі і контрагента позивача - ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп, колегія суддів зауважує на таке.

Статтею 62 Конституції України обумовлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Таким чином, сам факт порушення кримінальної справи відносно контрагента позивача - ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп не є підставою для визнання всіх господарських операцій з такими контрагентом безтоварними, а договору вчиненого поза межами господарської діяльності.

В свою чергу, ч. 4 ст. 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає сумнів.

Винність особи у вчиненні злочину може бути підтверджено обвинувальним вироком суду, який набув законної сили. Отже, лише вирок суду у кримінальні справі, який набув законної сили, та матеріали кримінальної справи, якими встановлено діяння, що впливають на визначення податкових зобов`язань, можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків.

В той же час, на момент розгляду справи обвинувальний вирок суду, який набув законної сили у кримінальній справі щодо ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп, відповідачем не надано, а тому сам факт її порушення не може бути підставою для визначення позивачеві податкових зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідного рішення у кримінальному провадженні не дає можливості встановити наявність умислу у посадових осіб контрагента щодо вчинення дій з метою порушення податкового законодавства, в тому числі при здійсненні господарських операцій з ТОВ Монітор.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що при дослідженні ланцюга постачання реалізовано товари, відмінні від придбаних, що ставить під сумнів реальність господарських операцій, з огляду на таке.

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, саме тому визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку, не має безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Колегія суддів зауважує на індивідуальний характер юридичної відповідальності платників податку. ТОВ Монітор не може нести відповідальність за можливе порушення податкового та валютного законодавства його контрагентом та постачальниками по ланцюгу постачання.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови для цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи, оскільки позивач та його контрагент є окремими суб`єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст. 61 Конституції України.

В силу положень Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегія суддів також акцентує увагу і на тому, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Враховуючи викладене, оскільки ТОВ Монітор належним чином була підтверджена правомірність віднесення до податкового кредиту суми ПДВ наданими до перевірки належно оформленими податковими накладними, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов`язань між сторонами спірних правочинів, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження суми податку.

З наданих позивачем первинних документів вбачається, що господарські операції між ТОВ Монітор та ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп мали реальний характер, у зв`язку з чим у відповідача не було підстав для неприйняття до заліку зазначених документів при визначенні податкового кредиту підприємства у звітному податковому періоді.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що за висновками експертного економічного дослідження № 9862 від 03.10.2016 року, висновки акту перевірки № 4378/20-38-14-02-07/30036167 від 20.09.2016р. документально не підтверджено, а також зазначено, що на дослідження надано документи, які підтверджують право ТОВ Монітор на податковий кредит та витрати по господарським взаємовідносинам з ТОВ Торговий дім Метрокепітал Груп (а.с. 43-48).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішень, що оскаржуються.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини, які викладені відповідачем в акті перевірки та в апеляційній скарзі, неможливо кваліфікувати як порушення, що передбачені п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 06.10.2016 р.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 820/922/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 01.08.2017 р.