Справа № 213/1664/17
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1664/17
Номер провадження 2-а/213/41/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року, суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В. при секретарі Зубко О.С., розглянувши в судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії та стягнення недоплаченої щомісячної державної пенсії за період з 30.03.1994 року по 2017 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з вказаним позовом посилаючись на те, що з 30.03.1994 року їй призначили пенсію за віком. Будучи вже пенсіонеркою вона продовжувала працювати в БУ-1 Криворіжаглобуд. В 2004 році почався перерахунок пенсії і Пенсійний фонд змусив її взяти довідку за 2 роки вже після нарахування їй пенсії. Вона була змушена декілька разів її переробляти, так як відповідач не врахував її середньої зарплати при призначенні пенсії - 343 грн. 71 коп. Для перерахунку пенсії в 2004 році вона подала довідку про зарплату з 01.06.1994 року по 31.05.1996 рік, але чомусь середню зарплату пенсійний фонд взяв за 2003 рік. Згідно Довідки з 01.06.1994 по 31.05.1996 рік її середня зарплата дорівнювала 381,76 коп. за місяць. Відповідач не врахував всієї зарплати по «довідці про зарплату для нарахування пенсії» обмеживши коефіцієнтом - 5,6 згідно інструкції № 5 від 13.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713 А (діє з 07.02.2004 року). На думку позивача, ця інструкція повинна діяти з дня її затвердження, а не з 1992 року. Вона здала довідку «про зарплату для нарахування пенсії за 1992-1996 рік (60 місяців), де з повної зарплати утримали за кожен місяць 1% соціальний внесок в ГУПФ України, не було ніякого обмеження в зарплаті. Вважає, що неможливо в один місяць нарахувати зарплату і зробити утримання к-5,6. Всі утримання завжди розраховуються в процентах, а відзвітувати про зарплату неможливо не зробив утримання і неможливо розрахувати к-5,6 по Україні тому, що нема зарплати. Можливо це зробить тільки маючи суму заробітної плати по Україні в будівельній галузі і кількість отриманих її людей, після цього визначивши граничну суму обмеження і процент для утримання внесків, адже у кожного вона буде різна. Премії у них виплачувалися квартально або по пусковим об'єктам. Строки пускових комплексів різні. З її зарплати утримували кожен місяць 1% від всієї зарплати. На соціальні внески не було ніякого обмеження. Пенсійний фонд отримував їх від неї. Після затвердження інструкції №5 відібрали значну частину її пенсії. Вона неодноразово зверталася з 2004 року у всі пенсійні фонди, але всі посилаються на коефіцієнт 5,6 і не зважають на те, що його можна було вирахувати тільки в 2004 році. Вона відправляла свої розрахунки коефіцієнта пенсії, але ніхто на них не зважав. 07.03.2017 року вона звернулася з листом до Криворізького південного об'єднане управління Пенсійного Фонду України для перерахунку пенсії та усунення недоліків в виплаті пенсії. 28.03.2017 року № П 39/04/29 вони відповіли, що порушень чинного законодавства при нарахуванні її пенсії не виявили. Просить зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного Фонду України зробити перерахунок та виплату пенсії, недоотриманої нею, за період з 30.03.1994 року по 2017 рік.

В підготовчому судовому засіданні позивач усно уточнила позовні вимоги, та просила зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного Фонду України зробити перерахунок та виплату пенсії, недоотриманої нею, за період з 30.03.1994 року по серпень 2017 року. Крім того, позивач в попередньому судовому засіданні надала письмові доповнення до адміністративного позову та вказала, що вони складені нею після ознайомлення із письмовим запереченням відповідача і не змінюють суть позову, а лише доповнюють його.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні уточненого позову. Письмові заперечення на адміністративний позов відповідачем подано до суду 20.07.2017 року (а.с. 41-42).

В судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.4 ст.121 КАС України.

Суд дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного.

По-перше, вивчивши обставини, викладені в позові, перевіривши їх доказами судом встановлено, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст. 99 КАС України з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про розмір та складові призначеної пенсії повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання призначеної йому пенсії.

Суд вважає, що можливість обізнаності людини про складові призначеної їй пенсії залежить виключно від бажання такої людини. При цьому, як зазначає позивач у своєму позові, вона, не погоджуючись з перерахунком її пенсії пенсійним фондом, з 2004 року неодноразово зверталася у всі пенсійні фонди, відправляючи свої розрахунки коефіцієнта пенсії, але отримувала відмову.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що з цим адміністративним позовом позивач звернулась до суду 22.06.2017 року.

На думку позивача, її права порушуються відповідачем з 30.03.1994 року.

При цьому, позивач не ставить питання у позові про поновлення строку, про поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не зазначає, таких поважних причин судом не встановлено.

Відповідно до Листа Вищого Адміністративного суду України № 1425/11/13-10 від 13.10.2010 року, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі місцевим адміністративним судам необхідно перевіряти додержання строку звернення до суду. У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду. При цьому судам необхідно враховувати, що предметом позову в цій категорії справ є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду, за який виник спір. Тобто можливі випадки, коли в частині вимог позовну заяву

слід залишати без розгляду (частина перша статті 100 КАС), а в іншій частині - відкривати провадження у справі. Якщо провадження у справі було помилково відкрито за

адміністративним позовом, поданим із порушенням строку звернення до адміністративного суду, питання про поновлення якого судом не вирішувалося, і про пропуск строку стало відомо у ході розгляду справи, суд перевіряє поважність причин пропуску строку на

звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Отже, з урахуванням норм чинного законодавства, суд вважає за необхідне частину позовних вимог, а саме зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії недоотриманою позивачем за період з 30.03.1994 року по 21.12.2016 року, включно, залишити без розгляду.

По-друге, щодо позовних вимог позивач за період з 22.12.2016 року по серпень 2017 року, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 30.03.1994 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 360000 карбованців.

При перерахунку ОСОБА_2 пенсії з 01.01.2004 року був застосований показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2002 рік, який становить 306,45 грн. (а.с. 16).

З 01.04.2006 на підставі наданої Позивачем 03.04.2006р. заяви проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу станом на 01.04.2004р. - 46 років 05 місяців 01 день та заробітної плати за період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. та з 01.08.2000р. по 01.04.2004р. Розмір пенсії склав - 1107,67 грн.

З 01.01.2008 Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено обчислення пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2006 рік - 928,81 грн.

Відповідно до зазначеної норми законодавства відповідачем було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2008 року, розмір якої склав - 1706,15 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 327 з 01.05.2012 року затверджено обчислення пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2007 рік - 1197,91 грн.

З 01.05.2012 року розмір пенсії позивача склав 2571,46 грн.

При обчисленні коефіцієнту стажу позивача було враховано загальну тривалість роботи 46 років 05 місяців 01 день. З урахуванням запровадженої з 01.10.2008 оцінки обчислення коефіцієнту стажу (кратності 1,35 за кожний повний рік роботи) персональний коефіцієнт стажу Позивача складав 0,62663.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідачем було проведено розрахунок розміру пенсії з заробітної плати позивача за період роботи з роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року на підставі довідки про заробітну плату від 11.02.2006 № 05-167, виданої ВАТ «Криворіжаглобуд» та з 01.08.2000 по 01.04.2004 за даними персоніфікованого обліку.

Коефіцієнт заробітку визначено відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 105 місяців. При обчисленні цього коефіцієнту порівняно особисту зарплату Позивача за кожен з 105-ти місяців зазначеного періоду із середньою зарплатою в державі за відповідний календарний час.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює обмеження в заробітку, який можна взяти до уваги для такого порівняння. Рівень обмеження дорівнює граничній сумі, з якої сплачуються внески до Пенсійного фонду працюючими громадянами, оскільки такі внески не нараховуються на повну, фактично нараховану, їм зарплату. За період до запровадження зазначеної граничної суми (до 01.07.1998) заробіток обмежується 5,6 величинами середньої заробітної плати в Україні за відповідний період.

Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 27.01.2004 № 114/8713 визначено склад коштів, віднесених до витрат на оплату праці, а обчислення заробітної плати, для розрахунку розміру пенсії проводиться за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем було проведено визначення індивідуального коефіцієнту заробітку для обчислення пенсії Позивачу, який склав 2,97083.

Обчислення заробітку для розрахунку пенсії позивача було проведено відповідачем із середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн) х 2,97083 (коефіцієнт заробітку) = 3558,79 грн.

Розмір пенсії позивача підвищувався відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» в зв'язку з підвищенням мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

З 01.12.2016 розмір пенсії позивача складає 2787, 45 грн., а саме: 2230,04 грн. - розмір пенсії за віком (3558,79 грн. х 0,62663); 324,22 грн. - доплата за понаднормативний стаж - за 26 років (1247 х 26%); 64,88 грн. - розмір підвищення 20% росту заробітної плати з 01.03.2011 року; 66,43 грн. - надбавка дитині війни; 101,88 грн. - фіксований розмір індексації пенсії.

07.03.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зробити перерахунок нарахованої їй пенсії за віком, оскільки, на її думку, в 2004 році їй невірно зробили розрахунок її пенсії -застосували обмеження максимального розміру заробітної плати у розмірі 5,6 середньої заробітної плати.

Проте, позивачу було відмовлено в цьому, у зв'язку з тим, що порушень чинного законодавства при нарахуванні їй пенсії не виявлено, пенсія обчислюється і виплачується у чіткій відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналізуючи чинне законодавство та вищевказані обставини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що у заробіток для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Зміни до вищевказаної статті були внесені Законом України від 22.05.2003 р., які набули чинності з 10.06.2003 р.

Відповідно до вказаних змін та доповнень, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частинами 1, 2 ст.41 даного Закону визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. (Пункт другий статті 41 доповнено абзацом згідно із Законом N 2343-IV від 13.01.2005).

З даної норми Закону випливає, що обчислення пенсії проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше, а обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати повинно застосовуватися до перерахунку за період починаючи з 01.12.1988 року.

Судом встановлено, що на час перерахунку позивачу пенсії у 2004 році, з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 р. по 31.05.1996 р., вже існувало обмеження максимальної величини заробітної плати, яке було встановлено 13.07.1998 року Постановою КМУ №1064 "Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

З врахуванням того, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період, то дії відповідача щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, на думку суду є правомірними.

За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.11,12,18, 94, 99-101, 158-163, 244-2, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії та стягнення недоплаченої щомісячної державної пенсії за період з 30.03.1994 року по 21.12.2016 року включно - залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії та стягнення недоплаченої щомісячної державної пенсії за період з 22.12.2016 року по 2017 рік відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя В.В.Попов.