Справа № 487/3111/17
Суддя: Біцюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3111/17
Провадження № 2-а/487/191/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Біцюка А.В., за участю секретаря Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Сироватки К.М., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, в якому він просив зобов'язати відповідача передати його заяву про призначення субсидії на розгляд комісії місцевих органів виконавчої влади для прийняття рішення щодо призначення субсидії за його заявою від 23.09.2016 року за період з 01.10.2016 року по 01.04.2017 року з урахуванням представлених документів, в тому числі, що підтверджують факт не проживання його сина ОСОБА_3 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1, з урахуванням невиплати заробітної плати його дружині ОСОБА_4. Також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування свого позову зазначив, що 23 вересня 2016 року звернувся до управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У вказаній заяві зазначив, що він бажає розглянути її як таку, що потребує окремого рішення місцевих органів виконавчої влади/місцевого самоврядування або утвореної ними комісії, оскільки ситуація, що виникла в нього в сім'ї є дещо нестандартною, зокрема щодо кількості осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1, оскільки його син з ним зареєстрований, але не проживає та його дружина ОСОБА_4 працює на ПП «Суднобудівний завод ім.. 61 комунара» , однак не отримує заробітну плату.

Однак, Управління соціальних виплат та компенсацій Заводського району м. Миколаєва направили йому повідомлення від 20.11.2016 року, згідно якого призначено житлову субсидію з вересня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 0,00 грн., тим самим порушивши «Інструкцію про порядок заповнення бланку Заяви про призначення житлової субсидії»(п.3).

29.11.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо призначення субсидії, при цьому зазначав, що заяву необхідно розглянути на комісії та додав всі необхідні документи, однак 12 грудня 2016 року отримав відповідь, згідно якої було наведено розрахунок субсидії 0,00 грн. і при цьому було враховано дохід його сина, який проживає за іншою адресою. 27 грудня 2016 року позивач направив на адресу відповідача докази, на підтвердження того, що його син ОСОБА_3 за адресою, що зазначена в заяві не проживає та його дружина має заборгованість по заробітній платі. Однак і після вказаного звернення його питання не було передано на розгляд комісії та субсидію призначено не було.

В березні 2017 року позивач знову звернувся до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради і з заявою, в якій наголошував про необхідність передати його заяву про призначення субсидії від 23 вересня 2016 року на розгляд комісії. Однак на вказану заяву отримав відповідь, що в його заяві про призначення субсидії, що подана 23.09.2016 року не зазначено, що позивач бажає розглянути зазначене питання на комісії. Вказані дії Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району вважає незаконними та такими, що порушують його права. На підставі викладеного, просив позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю. Фактичні обставини, що викладені в позовній заяві підтвердив. Зазначив, що рішення щодо призначення йому субсидії повинно було розглядатись комісією, оскільки в своїй декларацій він зазначав, що його син з ним не проживає. Однак Управлінням соціальних виплат і компенсацій Заводського району було порушено вимоги Інструкції при призначенні субсидії та його заяву на розгляд комісії передано не було. Посилаючись на докази, що містяться в матеріалах справи, просив повністю задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача Сироватка К. М. заперечила проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з вересня 2016 року.

Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок), субсидія призначається за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу. Субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається виходячи з розміру середньомісячного сукупного доходу осіб, яким нараховується плата за житлово- комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про оди і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У заяві ОСОБА_1 про призначення субсидії від 27.09.2016 зазначено, що він бажає розглянути її як таку, що потребує окремого рішення місцевих органів виконавчої влади/місцевого самоврядування або утвореної ними комісії. Проте протягом місяця з дня подання заяви позивачем не було надано будь-який документ, передбачений абз. 3 п. 7 Положення, що підтверджує відсутність ОСОБА_3 за місцем реєстрації. Зважаючи на вищевикладене, за заявою ОСОБА_1 від 27.09.2016 субсидію призначено на загальних підставах. Документи, які підтверджують тимчасову відсутність ОСОБА_3 за місцем реєстрації, а саме довідку ТОВ «Соляні» від 03.03.2017 та акт про не проживання від 03.03.2017 ОСОБА_1 надав до УСВіК Заводського району тільки в березні 2017 року.

29.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УСВіК Заводського району з заявою про передачу заяви про призначення субсидії від 27.09.2016 на розгляд комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат для того, щоб до середньомісячного сукупного доходу сім'ї при розрахунку субсидії не враховували заробітну плату дружини ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що їй ДП «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» нараховує, але не виплачує заробітну плату. Однак, вищезазначеним Положенням не передбачено в такому випадку розгляд заяви про призначення субсидії на комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат.

При попередньому розрахунку субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг ОСОБА_1 були враховані доходи ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4, однак розмір субсидії в такому випадку рівен 0,00 грн. щомісячно, оскільки розмір плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальних норм менший, ніж частка середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Крім того вказала, що оскільки під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення субсидії від 27.09.2016 УСВіК Заводського району діяло відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, то й відсутня вина відповідача в заборгованості ОСОБА_1 перед комунальними підприємствами (надавачами послуг), тому не має підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 департаментом.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг з вересня 2016 року.

23 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району із заявою про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг. При цьому в заяві вказав, що у разі коли прийняття рішення щодо його заяви потребує окремого рішення місцевих органів виконавчої влади/місцевого самоврядування або утвореної ними комісії, просив розглянути його заяву відповідними органами або утвореними ними комісією.

Крім того, до заяви додав Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, при цьому зазначив, що фактично проживаючими у житловому приміщенні є він - ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 за період з 01.09.2015 року до 01.09.2016 року.

20 листопада 2016 року Управління соціальних виплат та компенсацій Заводського району м. Миколаєва направили позивачу повідомлення про призначення субсидії, згідно якого призначено житлову субсидію з вересня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 0,00 грн.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 848), право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та

рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на

громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового

палива.

Приписами пункту 3 Положення № 848 встановлено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 5.1 цього Положення виходячи з конкретних обставин, що склалися, на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій структурні підрозділи з питань соціального захисту населення можуть призначати субсидії, як виняток, у разі наявності умов, зазначених у пункті 5 цього Положення. Рішення про призначення (непризначення) субсидії в таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Форма акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства затверджується Мінсоцполітики.

Положення про комісії, зазначені в абзаці першому цього пункту, затверджують органи, які їх утворили.

Приписами частини 3 пункту 7 Положення № 848 передбачено, що у разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті

(у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих (довідки, що підтверджують місце перебування особи

на території іншої адміністративно-територіальної одиниці у зв'язку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідки про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні(будинку), акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства селищної, сільської або міської ради, акти житлово-експлуатаційних організацій про фактично проживаючих осіб, договори оренди житла в іншому місці). У разі відсутності документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, рішення приймається на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

На підставі системного аналізу вказаних правових норм суд приходить до переконання, що відповідно до вимог Положення № 848 рішення про призначення субсидій у всіх випадках приймають структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, а однією із підстав для цього у окремо передбачених випадках можуть бути відповідні рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії та акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Оскільки в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, поданої ОСОБА_1 23.09.2016р., вбачається, що кількість зареєстрованих осіб (п.3 Розділу І Декларації) не збігається з кількістю осіб, які фактично проживають в приміщенні (Розділ ІІ Декларації) то в даному випадку субсидія розраховується відповідно до частини 3 пункту 7 Положення № 848 з урахуванням рішення виконавчого органу міської (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії.

Враховуючи, що не зважаючи на пряму вказівку в поданій 23.09.2016р. ОСОБА_1 Заяві про призначення житлової субсидії, про розгляд заяви відповідними органами або утвореною ними комісією, якщо є потреба в окремому рішенні місцевих органів виконавчої влади, цього зроблено не було, то слід Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради провести розрахунок субсидії ОСОБА_1 на підставі поданих ним заяви про призначення субсидії від 23.09.2016 року та декларації від 23.09.2016 року, виходячи з кількості зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_1, які фактично у ній проживають, на підставі рішення виконавчого органу міської (у разі її утворення) ради або утвореної ним комісії, відповідно до частини 3 пункту 7 Положення № 848.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 23 ЦК України та пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи позовні вимоги та пояснення ОСОБА_1 під час судового засідання суд вважає, що позивач обґрунтував заподіяну моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач обгрунтував свої вимоги про стягнення моральної шкоди наявністю претензій та погроз з боку комунальних служб про припинення надання комунальних послуг в зв'язку із порушенням порядку призначення субсидій, але на даний час розмір субсидії остаточно не визначено, а за такого, враховуючи що рішення суду не може грутуватись на припущеннях, відсутні підстави вважати, що позивач мав право на субсидію і повинен був сплачувати за надані комунальні послуги в розмірі іншому, ніж зазначено у вимогах комунальних служб.

Враховуючи викладене позв підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради провести розрахунок субсидії ОСОБА_1 на підставі поданих ним заяви про призначення субсидії від 23.09.2016 року та декларації від 23.09.2016 року, виходячи з кількості зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_1, які фактично у ній проживають, на підставі рішення виконавчого органу міської (у разі її утворення) ради або утвореної ним комісії.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Біцюк А.В.