Справа № 810/2675/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 серпня 2017 року № 810/2675/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Волошка О.Л.,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Федорова С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Міранда»
доГоловного управління ДФС у Київській області
провизнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Міранда» з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування наказу від 01.08.2017 №1394 «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Міранда».

Одночасно з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Київській області від 01.08.2017 №1394 та заборони проведення перевірки на підставі вказаного наказу.

На обґрунтування клопотання позивач зазначив, що до набрання рішенням суду законної сили у даній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки на момент розгляду справи оскаржуваний наказ буде реалізовано шляхом проведення відповідної перевірки.

Представник відповідача у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову просив відмовити.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При розгляді та вирішенні такого клопотання суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб в тому числі й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Проаналізувавши зміст заявленого клопотання та матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі та неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів.

Слід зазначити, що сам по собі факт прийняття наказу про проведення перевірки не створює небезпеки інтересам відповідного платника податків, оскільки сам собою даний наказ та факт його реалізації шляхом проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків.

Суд також звертає увагу позивача, що податкове законодавство наділяє платника податків правом відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки, якщо платник податків вважає, що підстави для такої перевірки відсутні.

Так, відповідно до положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України 81.1. посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом.

Абзацом п'ятим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів (направлень, наказу, службових посвідчень) або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що перевірка згідно оспорюваного наказу станом на момент вирішення судом клопотання про забезпечення позову вже розпочата, а позивач не скористався своїм правом не допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки, якщо вважав, що перевірка призначена незаконно.

Одночасно суд зауважує, що виходячи із пов'язаності заходів про забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, задоволення клопотання про забезпечення позову без з'ясування обставин справи у змагальному процесі означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред'явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

За таких обставин суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Міранда» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.08.2017