Справа № 233/2678/17
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/2678/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря

судового засідання Кюсєвої Т.О.,

позивача

представника позивача

представника відповідача Ошовської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Костянтинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4, до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов*язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4, звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача - Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення з березня 2016 року виплати призначеної пенсії за віком позивачеві, а також зобов*язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу ОСОБА_3 з 01 березня 2016 року.

В обґрунтування позову, з урахування уточнень від 10 липня 2017 року, вказує, що позивач ОСОБА_3 є одержувачем пенсії за віком, за даними УСЗН Костянтинівської міської ради був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, довідка № НОМЕР_1 від 23 грудня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1. З 01 липня 2014 року позивач був взятий на облік відповідачем та була розпочата виплата пенсії за віком. З 01 березня 2016 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу з формулюванням причини - до з*ясування місця проживання.

З такими діями відповідача позивач не погоджується та вважає їх неправомірними, оскільки припинення виплати пенсії згідно діючого законодавства України можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених законом. В даному випадку всупереч нормам закону рішення про припинення позивачу виплати пенсії відповідачем не приймалося та про підстави припинення виплат позивач не повідомлявся.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання заявлених позовних вимог (а.с. 25).

Представник відповідача Ошовська О.В. в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі, підтримавши письмові заперечення (а.с. 49-51), пояснила, що відповідач у даному випадку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, постановами Кабінету Міністрів України, тощо. Так, ОСОБА_3 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 01 липня 2014 року згідно особистої заяви від 27 жовтня 2014 року. Виплата пенсії припинена з 01 березня 2016 року за результатами обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб. Вважала, що відповідачем права позивачів порушені не були, у зв'язку з чим просила в задоволенні позову відмовити.

З*ясувавши позицію представника позивача, заслухавши представника відповідача, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6), з 26 травня 2014 року перебував на обліку в управлінні ПФУ у Калініському районі м. Донецька з видачею пенсійного посвідчення № 186661/17 (а.с. 44 зворот); згідно довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 26 жовтня 2016 року № взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії розпорядження № 31124 від 26 січня 2015 року (пенсійна справа 311241) (а.с. 43-46), позивач перебуває на обліку у Костянтинівському об'єднаному управління Пенсійного фонду Донецької області (а.с. 44), з 01 липня 2014 року, розмір пенсії 1062,81 грн., довічно, та до 01 березня 2016 року позивач отримував пенсію за віком.

Дані обставини сторонами не оспорювались.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком позивачам у справі суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV.

Рішення Управлінням щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 не приймалося, досліджений судом оригінал пенсійної справи позивача такого рішення із зазначенням вказаних вище та передбачених законом підстав - не містить (а.с. 43-46).

Припинення пенсії на підставі даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину Конституцією України.

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивача порушені його права на отримання пенсії, оскільки відповідач на виконання вимог ст. 49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невідємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання. Отже, відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на виплату пенсії через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Приймаючи до уваги викладене, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача у справі в цій частині є обґрунтованими, а тому дії Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення з 01 березня 2016 року виплати пенсії за віком ОСОБА_3 слід визнати неправомірними та відповідача слід зобов'язати поновити позивачу виплату пенсії за віком з 01 березня 2016 року.

Щодо вимог позивача про зобов'язання сплатити заборгованість починаючи з 01 березня 2016 року на картковий рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», суд вважає, що у вказаній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 року № 615 (набрала чинності з 27 серпня 2015 року) Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637, на виконання якої Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. N 788 (чинна з 10 жовтня 2015 року) Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637 внесені зміни до постанов КМУ:

- від 30 серпня 1999 року № 1596, якою затверджений «Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через їх поточні рахунки у банках», в частині внесення змін у пункт 6 вказаної постанови, який доповнено реченням такого змісту: «Для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, регіонів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 уповноваженим банком є АТ «Ощадбанк»»;

- від 05 листопада № 637 до Постанови КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в абзаці першому пункту 1: «слова «території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції» замінити словами «території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення»;

Доповнити абзац реченнями такого змісту: «Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому».

Як вказувалось вище, зміни, внесені постановами КМУ № 1596 та № 788 до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1596 і від 5 листопада 2014 р. N 637 передбачають виплату (продовження виплати) пенсій, що призначені переміщеним особам ПАТ «Державним ощадним банком України». Ці зміни набрали чинності з 10 жовтня 2015 року та підлягають виконанню переміщеним особам з тимчасово окупованої території, які мають право на отримання пенсій та інших соціальних виплат незалежно від порядку, встановленому п.6 наведеної постанови КМУ № 1596 для осіб, що не є переміщеними особами та отримують пенсію на підконтрольній Україні території, оскільки постановами КМУ № 1596 та № 788 внесені доповнення до вказаного пункту саме з метою отримання пенсій та інших соціальних виплат для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, регіонів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

З огляду на викладене, у суду немає підстав для задоволення вимог про виплату заборгованості з пенсії за віком з 01 березня 2016 року на рахунок позивача у ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, за умови відкриття рахунку в АТ «Ощадбанку» та повідомлення про це відповідача, позивач, на думку суду, не позбавлений права на отримання належних йому до виплати сум пенсії з 1 березня 2016 року шляхом перерахування їх на відповідний картковий рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення з березня 2016 року виплати пенсії за віком ОСОБА_3.

Зобов'язати Костянтинівське об*єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, з 01 березня 2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28 липня 2017 року. Повний текст постанови суду виготовлений 01 серпня 2017 року.

Суддя :