Справа № 569/7936/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/7936/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинити певні дії звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати дії (бездіяльність) управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради з призначення та виплати допомоги сім»ям з дітьми на її малолітнього сина ОСОБА_2 протиправними; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснити відповідне донарахування допомоги з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2015 року та виплатити їй суму заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 31 листопада 2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши учасників судового процесу дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 30 квітня 1999 року від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 30 квітня 1999 року з якого вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Мончегорськ Мурманської області Російської федерації. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловік позивачки ОСОБА_3 помер.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть (повторне) серії НОМЕР_2 виданим 27 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що складено відповідний актовий запис №11960.

18 грудня 2013 року позивач по справі звернулась з письмовою заявою до управління праці та соціального захисту населення про призначення допомоги на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ч.2 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію.

Як було встановлено в судовому засіданні на момент першого звернення позивача до відповідача розмір допомоги на дітей одиноким матерям визначався відповідно до ст.18-3 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» в редакції від 24 липня 2013 року та п.34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі - Порядок) в редакції від 18 квітня 2013 року допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах І-IV рівнів акредитації - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.36 Порядку в редакції від 18 квітня 2013 року допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18 річного віку (якщо діти навчаються а денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах І-ІV рівня акредитації - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

Під час звернення позивача до відповідача 18 грудня 2013 року в заяві вона вказала, що повідомлена про оформлення допомоги на дітей одиноким матерям по доходам, що підтвердила своїм підписом.

Рішенням управління від 19 грудня 2013 року позивачу була призначена допомога на дітей одиноким матерям на період з 01 грудня 2013 року по 31 березня 2017 року в розмірі 385,80 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року (який набрав чинності з 01 січня 2016 року були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а саме до ст.18-3 даного Закону, яку виклали в наступній редакції: допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були внесені зміни до п.34 Порядку та викладений в наступній редакції: допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах І-ІУ рівня акредитації - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що скасовується мінімальний розмір виплати допомоги на дітей одиноким матерям, а встановлюється розмір виплати, який залежить від середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до абз.2 п.34 Порядку середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу і сім'ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціально допомоги.

Для призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01 січня 2016 року позивач повинна була звернутися до управління в січні 2016 року та надати довідку про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що передбачено п.34 Порядку.

Позивач просить суд зобов'язати здійснити донарахування допомоги на дітей одиноким матерям з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року однак не приймає до уваги положення ст.58 Конституції України яка вказує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач заперечує проти адміністративного позову, тому обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача довів правомірність свого рішення, а

позивач заперечень відповідача не спростувала, тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності у задоволенні позову з цих підстав слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :