Справа № 826/15613/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2017 року № 826/15613/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Швея»

до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа ГУ ДКС України у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства «Швея» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - Відповідач), третя особа ГУ ДКС України у м. Києві, в якому просить: скасувати постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.09.2016 року про стягнення виконавчого збору з ПАТ «Швея» у розмірі 46191,59 грн. у виконавчому провадженні №51459980; скасувати постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.09.2016 року про стягнення з ПАТ «Швея» витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 600,00 грн. у виконавчому провадженні №51459980; зобов'язати Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернути сплачений на підставі постанови від 20.09.2016 року виконавчий збір у розмірі 46191,59 грн., а також сплачений на підставі постанови від 20.09.2016 року витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 600,00 грн., загалом 46791,59 грн. на р/рахунок ПАТ «Швея» №2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що спірні постанови прийнято необґрунтовано, оскільки державним виконавцем порушено вимоги ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не повідомлено боржника за адресою, зазначеною у виконавчому листі про відкриття виконавчого провадження, тим самим позбавивши права ПАТ «Швея» на добровільне виконання рішення.

Представник Відповідача письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи надав письмові пояснення, в яких зазначив, що повернення коштів можливе за умови надання органу казначейства документів, а саме заяви платника та подання Головного територіального управління юстиції у м. Києві. В поясненнях третя особа просила слухати справи без участі представника ГУ ДКС України у м. Києві

Враховуючи, що в судове засідання 07.02.2017 року не прибули представники Відповідача та третьої особи, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тичинською Ларисою Андріївною 16.06.2016 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51459980 щодо виконання виконавчого напису №1049 від 20.05.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо стягнення з ПАТ «Швея» на користь ТОВ «Порше Мобіліті» борг у розмірі 461 915,91 грн.

Постановою від 20.09.2016 року у ВП №51459980 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максимом Романовичем стягнуто з боржника ПАТ «Швея» витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 600,00 грн.

Постановою від 20.09.2016 року у ВП №51459980 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максимом Романовичем стягнуто з боржника ПАТ «Швея» виконавчий збір у розмірі 46191,59 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №606-XIV) (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону №606-XIV визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до частини 2 статті 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи.

Статтею 25 Закону №606-XIV передбачається загальний порядок виконання рішення.

Так, згідно ч.2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону №606-XIV, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до ст.27 Закону Закону №606-XIV , у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 28 Закону №606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначалось вище, державним виконавцем відкрито виконавче провадження 16.06.2016 року ВП №51459980, боржнику надано строк для самостійного виконання рішення, а саме протягом 7-ми днів з моменту винесення постанови.

Водночас, як вбачається з супровідного листа від 16.06.2016 №3035/14 Відповідачем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження в порушення приписів ст.31 Закону №606 на адресу м. Київ, пр-т Науки, 49. Натомість адреса у виконавчому документі зазначена Донецька область, м. Краматорськ, вул. 19 Партз'їзду, буд.43.

В свою чергу, матеріали справи не містять та Відповідачем не надано доказів, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалась Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та доказів, що вказують на дату отримання Позивачем вищевказаної постанови, що мало значення для обчислення початку та закінчення перебігу строку визначеного постановою для добровільного виконання.

При цьому, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.06.2016 року.

Також в подальшому 23.06.2016 року було прийнято постанову про розшук майна боржника, зокрема транспортного засобу Volkswagen Passat Variat, 2012 р.в., номер кузова: НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, колір чорний, об'єм двигуна 1968.

Вказаний автомобіль було затримано у м. Луцьку, про що було повідомлено листом від 14.09.2016 року.

Враховуючи ці обставини, державним виконавцем було прийнято постанову від 14.09.2016 року про доручення проведення виконавчих дій щодо проведення опису й арешту майна боржника, а саме спірного автомобіля.

Одночасно було прийнято постанову від 14.09.2016 року про зняття розшуку спірного транспортного засобу.

Отже, як зазначає Позивач, 13.09.2016 року співробітниками поліції був затриманий належний на праві власності ПАТ «Швея» автомобіль та 16.09.2016 року ПАТ «Швея» дізналось про відкриття виконавчого провадження №51459980 від представника ТОВ «Порше Мобіліті», яким було запропоновано сплатити борг за виконавчим написом №1049, виданим 20.05.2016 року. 20.09.2016 року ним сплачено борг за виконавчим написом №1049 в добровільному порядку на рахунок стягувача ТОВ «Порше Мобіліті», вказані обставини Відповідачем не спростовано.

В свою чергу за приписами частин 1, 3, 4 статті 31 Закону №606-XIV, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Виходячи зі змісту наведених правових норм, державний виконавець, починаючи примусове виконання рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 25 Закону № 606.

Таким чином, обов'язок державного виконавця з'ясувати обставину отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження передує вчиненню будь-яких дій стосовно примусового виконання рішення.

Суд звертає увагу, що обов'язок виконати постанову про відкриття виконавчого провадження у боржника виникає у день її отримання.

Однак, боржнику не було відомо про наявність виконавчого провадження та про строки його виконання.

Згідно з положеннями частин 1, 2, 5 статті 41 Закону №606-XIV , витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Слід також звернути увагу, що на виконання положень Закону №606-XIV наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкція №512/5).

Так, абз. 3 п. 3.13.1 Інструкції №512/5 визначено, що про розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій (додаток 1), у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження №51459980 на виконання вищенаведеної правової норми не містять акту про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, із зазначенням переліку та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

Підсумовуючи викладене, оскільки Відповідачем не було виконано вимоги статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" щодо повідомлення боржника про термін добровільного виконання за належною адресою боржника, Суд прийшов до висновку про визнання протиправними та скасування постанов Відповідача від 20.09.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51459980.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернути сплачений на підставі постанови від 20.09.2016 року виконавчий збір у розмірі 46191,59 грн., а також сплачений на підставі постанови від 20.09.2016 року витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 600,00 грн., загалом 46791,59 грн. на р/рахунок ПАТ «Швея» №2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, , Суд зазначає наступне.

Порядок повернення коштів регламентовано наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №878, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182 «Про затвердження порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів».

Відповідно до п.5 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Суд встановив, що Позивач добровільно сплатив суму грошових коштів у розмірі 600,00 грн. та 46191,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6836 та №4835 від 22.09.2016 року, при цьому, станом на момент розгляду даної справи матеріали справи не містять доказів звернення із відповідною заявою про повернення коштів до Відповідача, а тому заявлені позовні вимоги в даній частині є передчасними та необґрунтованими.

Отже, слід зауважити, що вказане питання підлягає вирішенню в законодавчо визначеному порядку на підставі заяви Позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.09.2016 року про стягнення виконавчого збору з ПАТ «Швея» у розмірі 46191,59 грн. у виконавчому провадженні №51459980.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.09.2016 року про стягнення з ПАТ «Швея» витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 600,00 грн. у виконавчому провадженні №51459980.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок державних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Швея» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук