Справа № 487/2078/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2078/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Агєєва Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - Пенсійний фонд), в якому просив зобов'язати нарахувати та виплатити пенсію за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), починаючи з 04 січня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії.

Разом з тим, при призначенні пенсії Пенсійний фонд використав схему нарахування, яка використовується при перерахунку раніше призначених пенсій та застосував показник заробітної плати за 2007 рік.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2017 року позов задоволено.

Суд зобов'язав Пенсійний фонд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням вимог ст. 40 Закону №1058-IV, починаючи з 04 січня 2017 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте в порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що не має підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 02 вересня 1997 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), обчислена за формулою, передбаченою для цього Закону (без застосування показника середньої заробітної плати по Україні), яку він отримував до січня 2017 року.

Досягнувши пенсійного віку, 04 січня 2017 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України, за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

Пенсійний фонд, провівши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, при розрахунку пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, посилаючись на частину третю статті 45 Закону № 1058-IV та п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23 квітня 2012 року (далі - постанова КМУ №327).

Вважаючи, що такі дії Пенсійного фонду суперечать діючому пенсійному законодавству позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 помилково був визначений Пенсійним фондом як особа, яка переведена з одного виду пенсії на інший. Позивач набув право на отримання пенсії за Законом № 1058-IV лише у 2017 році та вперше звернувся із заявою про її нарахування 04 січня 2017 року, а тому не може мати статусу особи, переведеної з одного виду пенсії на інший.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення. А за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність у суб'єкта владних повноважень підстав призначити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, є такими, що не засновані на вимогах переліченого вище законодавства.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року та від 09 червня 2015 року (№№ 21-612а14, 21-550а15 відповідно), який, в силу абз.2 ч.1 ст.244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Є також і безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин п.1 постанови КМУ №327, оскільки пенсія позивача не підпадає під жодну категорію з числа визначених у вказаному пункті.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування, встановлені судом на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, у зв'язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, яке прийняте у скороченому провадженні, дана ухвала апеляційного суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський