Справа № 805/1366/17-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 р. Справа №805/1366/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13год. 39хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Галатіної О.О.,

Суддів Христофорова А.Б., Кошкош О.О.

при секретарі Химич М.В.

за участю

позивача не з'явився;

представників позивача ОСОБА_12., ОСОБА_13.,

представника відповідача Котлярова Л.П.,

представника третьої особи Меравєй Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Слов'янську адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, третьої особи Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача про визнання дій протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового транспорту засобу у сумі 105603,75 грн., суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача про визнання дій протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового транспорту засобу у сумі 105603,75 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.06.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області на пункті габаритно-вагового контрою 620 км. а/д Одеса-Новоазовськ було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу на праві власності з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2. За результатами габаритно-вагового контролю було складено довідку від 07.06.2016 року, згідно якої повна маса транспортного засобу 51613тонн. Разом з тим, 07.06.2016 року у зв'язку з перевищенням транспортним засобом нормативних вагових параметрів був складений акт №0006702 у якому зазначено, що нормативно допустима вага транспортного засобу складає 40000кг., а фактична становить 51613кг., на підставі цього 07.06.2016 року до позивача складено розрахунок плати за проїзд великогабаритного транспортного засобу у розмірі 3,725євро, що складає станом на 07.06.2016 року 105603,75 грн. Позивач вважає складені документи незаконними, оскільки при виявленні перевищення вагових параметрів транспортного засобу співробітник Укртрансбезпеки не мав права дозволити продовжити рух транспортного засобу до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами. Однак затримання транспортного засобу не відбулося. Також в позовній заяві зазначено, що посадовими особами відповідача не з'ясовано чи є позивач перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та чи обґрунтовано складено у відношенні нього розрахунку плати за проїзд.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням зміни позовних вимог позивач просить:

- визнати дії посадової особи Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б., щодо проведенення габаритно-вагового контролю автомобіля марки Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 та складання розрахунку плати за проїзд великовагового транспортного засобу у сумі 105603,75 грн.

- скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового транспортного засобу, а саме автомобіля марки Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 105603,75 грн. складений посадовою особою Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники позивача під час судового засідання надали пояснення аналогічні викладені у позовній заяві. Просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти позову, в обґрунтування чого зазначив, під час здійснення своїх повноважень діяло в межах та у спосіб визначеному діючим законодавством України, а тому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи під час судового засідання надав письмові пояснення по справі відповідно до яких зазначив, що відповідно до п.18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні результатами точного габаритно-вагового контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (Далі за текстом - Порядок № 879 від 27.06.2007 року) на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається Довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Зазначена довідка підписується оператором вагового комплексу, який підтверджує результати вагового контролю. Інші документи складаються на підставі складеної Довідки результатів здійснення контролю, посадовими особами Укртрансбезпеки, що проводили габаритно-ваговий контроль. Також надав пояснення щодо наданого документу в якості доказу - квитанції №7057 «про результати здійснення габаритно-вагового контролю», згідно якої зазначена дата 01.01.00 року та час 00:05: Вимірювання проводилося пересувним ваговим комплексом типу 20ВП4-2 Згідно технічних можливостей ПВК при проведенні зважування автотранспортних засобів, для чіткій фіксації результатів зважування та зручної роботи оператора роздруковується квитанція. На квитанції крім вказаних параметрів зважування, можливо зазначити дату, час та реєстраційний номер зважувального автотранспорту. Для цього оператор може вводить зазначені показники в ручному режимі. В той час як показники результатів зважування встановлюються в автоматичному режимі. Відповідно до вимог діючого законодавства квитанція не є обов'язковим документом, якій фіксує здійснення габаритно-вагового контролю. Пояснив, що жодними нормативно-правовими актами не встановлено обов'язку роздруківки саме квитанції про здійснення вагового контролю, що в розумінні ст. ст. 69-70 Кодексу адміністративного судочинства України не надає зазначеному документу статусу доказу по справі. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Квитанція не є доказом у розумінні ст. от. 69-70 Кодексу адміністративного судочинства України не надає такому документу статусу доказу переправі, адже належними є які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_5, зареєстрований у встановленому порядку в якості фізичної особи-підприємця 16.06.2017 року за № 2 039892.

Види діяльності за КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Код КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; Код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, що підтверджується інформацією з web-сайту https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп.1,3 п.4 цього положеня, основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

У відповідності до пп.15,27 п.5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

На підставі п.8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

З огляду на викладене, Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р. (далі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Начальником Служби автомобільних доріг у Донецькій області, начальником Управління Служби безпеки України у Донецькій області, т.в.о. начальника відділу УПД ГУНП України в Донецькій області та начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області погоджено графік проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на червень 2016 року.

Відповідно до направлення на перевірку від 03.06.2016 року НОМЕР_4 направлено Сидоренко О.Б., Рєзанова В.В. - головних спеціалістів відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті для проведення комплексної, рейдової перевірки 620 км. а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ пост ДАІ «Мангуш» ПП ГВК з 07.06.2016 року до 07.06.2016 року. Перелік питань згідно Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006, КупПП.

07.06.2016 року співробітником Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області Сидоренко О.Б. на 620 км. а/д Одеса-Новоазовськ зупинено транспортний засіб Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності для проведення габаритно-вагового контролю на пересувних автомобільних вагах та перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами проведеної перевірки головним спеціалістом відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б. та оператором вагового комплексу складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №0006702 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.06.2016 року.

Відповідно до цього акту, 07.06.2016 року проведено габаритно-ваговий контроль автомобілю Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по маршруту с. Високогірка Запорізької області - с. Широка Балка Донецька область (250км). Повна маса, тонн: нормативно допустима 40 000, фактична - 51613кг. Відстані між осями, 3,55, 5,05, 1,25, 1,25 метрів. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11 т, фактичне 7243кг, нормативно допустиме 11 т, фактичне 13195кг, нормативно допустиме 22 т, фактичне 11333кг, 9637кг, 10145кг (разом 51613кг).

Судом встановлено, що ваговий контроль т/з АН6055ІВ проведено на вагах платформних 20ВП4-2, виробник ТОВ «Компанія «Ваговимірювальні системи» м. Дніпропетровськ, за результатами повірки якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам паспорта ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания" про що свідчить свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 824 чинне до 04.08.2016 року сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/2-5242-2015 виданого 31.12.2015 року.

07.06.2016 року головним спеціалістом відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б. до акту ППГВК №0006702 від 07.06.2016 року про порушення ТЗ встановлених обмежень габаритів, загальної маси та/або осьових навантажень складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, виконаного згідно постанови КМУ від 27.06.2007 № 879 (у разі розташування на вісі одинарних коліс, плата за проїзд подвоюється). Згідно з цим розрахунком, пройдена відстань до ППГВК - 250км, загальна маса ТЗ та причепу - 51613, навантаження на вісі зтроєні - 31157кг, параметри, за які нараховується плата за проїзд - 11613 кг., плата за проїзд 1 км з перевищ. нормативів - 0,2, зтроєні 1,02, разом за 1 км пробігу 1,49. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули: до ППГВК: П=(Рзм+Рнв+Рт)хВх - 1,49х250х5х2=3,725 євро.

Не погоджуючись зі складеним актом №0006702 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.06.2016 та розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0006702 від 07.06.2016 позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з даним позовом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III.

Так, згідно зі ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Відповідно до п. 15 Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Окрім цього, під час судового засідання колегією суддів було допитано в якості свідка, ОСОБА_8, який пояснив, що ОСОБА_9 який є братом позивача просив перевезти груз на авто позивача, у с. Високогірному Запорізької області завантажився та відправився до місця призначення, між Комішуватим та Бойовим його зупинили двоє поліцейських та один військовий, він пояснив, що віз навантаження у с. Широке, але його повернули та вони поїхали на зважування його транспортного засобу, зазначив, що жодних документів не надавали, після зважування його відпустили та він поїхав до місця призначення.

Однак колегія суддів з цього приводу зазначає, що жодних підтверджуючих документів безвідплатної передачі його транспортного засобу ОСОБА_8 позивач не надав, а тому піддається сумніву сам факт передачі транспортного засобу у користування ОСОБА_8 та визнання його перевізником.

Згідно з п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 Маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до абз. 1, 2, 4 п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 затверджені Правила проїзду великовагових та великогабаритних транспортних засобі автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Пунктом 3 зазначених Правил визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні" від 25.02.2009 № 207, крім документів, зазначених у пунктах 1 і 2 цього переліку, є необхідними у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень - дозвіл на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, виданий Державтоінспекцією.

Таким чином, зазначені норми вказують на обов'язковість знаходження у водія дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, виданого Державтоінспекцією у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі за текстом - Порядок).

Згідно з п. 3 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п. 6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктами 16, 17, 18 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п. 21 Порядку, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Як встановлено судом, при здійснені габаритно-вагового контролю виявлено перевищення загальної маси автомобіля Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 на 11613кг.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що процедура зважування співробітником Укртрансбезпеки Сидоренко О.Б. не відповідає вимогам законодавства, оскільки в довідці про результати точного габаритно-вагового контролю не зазначено час, коли проводилося зважування. Крім того, позивач зазначив, що спеціаліст Укртрансбезпеки на вимогу водія не пред'явив жодного документу, який би посвідчував проведення періодичної повірки (метрологічної атестації) робочого засобу вимірювальної техніки, та не надав інформації про використовувані ним автомобільні ваги.

Суд не приймає такі твердження позивача, оскільки зазначене спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме направленням на перевірку від 03.06.2016 року НОМЕР_4, сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії НОМЕР_3, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 824 від 04.08.2016 року.

Таким чином, проведена головним спеціалістом відповідача перевірка автомобіля Renault моделі Premium 420, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Bodex моделі 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_2 є законною та проведеною у відповідності до норм чинного законодавства.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що рішення суб'єкта владних повноважень у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України - це офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язків характер для суб'єктів цих відносин. Акт перевірки, в якому зафіксовані факти певних порушень, виявлених відповідачем, не має обов'язкового характеру та не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору.

В даному випадку, складений головним спеціалістом відповідача Акт № 0006702 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.06.2016 року є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення суб'єкта владних повноважень, тобто розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Тобто, оскаржуваний Акт не є актом індивідуальної дії у розумінні ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства, з огляду на що позов в цій частині позовних вимог не підлягає задоволенню.

На підставі складеного головним спеціалістом відділу державного контролю Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Сидоренко О.Б. акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 07.06.2016 року №0006702 сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 07.06.2016 року, у якому визначено плату за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 3,725 євро.

Судом встановлено, що позивач не погоджується з розрахунком плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, а саме вважає, що плата за проїзд повинна бути на 337,50 євро менш від суми вказаної в розрахунку.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Пунктами 30, 31, 31-1 Порядку визначено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджені ставки

плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Так відповідно до п. 1 великовагові транспортні засоби (за загальну масу) від 44 до 52 тонн включно становить ставка за кожень км відстані 0,2 євро. Згідно з п. 2 великовагові транспорті засоби з перевищенням допустимих осьових навантажень до 5 відсотків включно становить ставка 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Судом встановлено, що фактична маса транспортного засобу позивача складала 51613кг, з норми 40000 кг, тобто на 11613кг більше норми, що в даному випадку ставка становить 1,2 євро за кожен кілометр відстані. Навантаження на строєну вісь транспортного засобу складає 31175 кг, що на 9175 кг більше норми передбаченої п. 22.5 Правил дорожнього руху за яку підпадає ставка 1,49 євро, з розрахунку (0,27 євро + (1,02євро).

Пройдена відстань згідно акту № 0006702 від 07.06.2016 року складає 250км.

Отже, у відповідності до вищезазначених приписів розрахунок плати за проїзд повинен складається з наступного: (1,49х250х5х2)= 3,725євро.

Відповідно до спірного розрахунку, розрахунок плати за проїзд проведений виходячи з розрахунку - (1,49х250х5х2)= 3,725євро.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посадовими особами розрахунок плати за проїзд проведений в межах та у спосіб передбачений діючим законодавством України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, третьої особи Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача про визнання дій протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового транспорту засобу у сумі 105603,75 грн. не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.1 ст.11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем під час судового розгляду не доведено, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_5 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, третьої особи Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор», яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача про визнання дій протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового транспорту засобу у сумі 105603,75 грн. - відмовити.

Вступну та резолютивну частини постанови складено та підписано у нарадчій кімнаті 01 серпня 2017 року

Повний текст постанови складено та підписано 07 серпня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Галатіна О.О.

Судді Христофоров А.Б.

Кошкош О.О.