Справа № 308/13425/16-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі судового засідання - Химинець О.Я

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Качур О.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду в м. Ужгород матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до УПП в м. Ужгороді та м.Мукачеві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП в м. Ужгороді та м.Мукачеві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов позивач мотивував тим, що 14 грудня 2016 року о 10 год. 40 хв. керуючи належним йому автомобілем Toyota Highlander V6 4WD, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в с. Барвінок Ужгородського району перед заправкою ОККО він був зупинений інспектором роти № 4 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції ОСОБА_3, яка заявила, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме не зупинився на знак при проїзді перехрестя та не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Це не відповідало дійсності, правил позивач не порушував.

Незважаючи на його заперечення інспектор ОСОБА_3 винесла постанову серії АР № 671008 про скоєння правопорушень, передбачених ст.ст. 121, 122 КУпАП відносно нього та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень, зазначивши у постанові, що ОСОБА_1 порушив п. 9.2. та 2.3 „в" ПДВ України - не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та не був пристебнутий паском безпеки, тобто вказала порушення, які не були оголошені йому при зупинені.

15 грудня 2016 року позивач особисто подав скаргу до начальника УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ДПП Марцинишина Ю.І. з проханням надати для ознайомлення відео спостереження з технічних приладів - реєстратора патрульного автомобіля та відеокамер, закріплених на форменому одязі інспектора ОСОБА_3 та її напарника, а також з вимогою притягнути ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за неправомірні дії. Разом з тим, на час звернення до суду позивач не отримав ніякої відповіді, з відео матеріалами не ознайомлений, свої права вважає порушеними незаконною постановою про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Представник відповідача Качур О.М в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Так, заслухавши пояснення позивача , представника відповідача , покази свідка ОСОБА_3 , яка суду показала, що гр. ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху , не зупинившись на знак стоп та потім не включивши поворотник та не престебнувши пасок безпеки. Коли свідок з напарником побачили що позивач не зупинився на перехресті , вони не могли відразу відреагувати на таке правопорушення зупинивши транспортний засіб, щоб не створювати аварійної обстановки на дорозі, однак послідувавши за ним, виявили що гр. ОСОБА_1 повторно порушив правила дорожнього руху, а саме не включив поворотник, після чого , проїхавши метрів 300 зупинили його . Зйомку на нагрудну камеру нею було розпочато не задовго до зупинки транспортного засобу, а також дослідивши матеріали справи та проглянувши диск з відеофіксацією правопорушення , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 671008 від 14.12.2016 року , винесеною інспектором роти № 4 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції ОСОБА_3 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121,122 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою позивач 14 грудня 2016 року о 10 год. 40 хв. керуючи належним йому автомобілем Toyota Highlander V6 4WD, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в с. Барвінок Ужгородського району порушив п. 9.2. та 2.3 „в" ПДВ України - не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та не був пристебнутий паском безпеки .

Вважаючи, що вказана постанова не відповідає вимогам законодавства, позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за Порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч.5 ст. 121 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано саме адміністративне правопорушення, представник відповідача не надав.

Так , суд не може вважати належним та допустимим доказом відео надане працівниками патрульної поліції як заперечення на позов ОСОБА_1 , оскільки таке не містить фіксації безпосередньо самих правопорушень, а має свій початок тільки з часу безпосередньо перед самою зупинкою транспортного засобу ОСОБА_1, а також при виявленні першого правопорушення жодних дій, як нею самою і було зазначено, з їх з напарником сторони вчинено не було .

Окрім наведеного , суд звертає увагу, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення, інспектор ОСОБА_3 вказала, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки , чим порушив вимоги 2.3 "в" ПДРУ , однак судом з відеозапису встановлено, що при викладенні причини зупинки, інспектор не оголосила позивачу про дане правопорушення , таким чином не правомірно зазначивши його в протоколі.

Таким чином , суд також не може прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_3, щодо вчинення ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху та покласти такі в основу свого рішення, оскільки вони нічим не підтверджені.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч.5 ст. 121 КУпАП, та не спростовано позицію позивача.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому позов слід задовольнити і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР№ 671008 від 14.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 1 ч.5 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 70, 71, 102, 159-163, 171-2 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП в м. Ужгороді та м.Мукачеві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 671008 від 14.12.2016 року.

Постанова остаточна оскарженню не підлягає.

З поним текстом постанови суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М