Справа № 552/4338/17
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4338/17
Провадження № 2-а/552/184/17
ПОСТАНОВА

іменем України

03 серпня 2017 року Суддя Київського районного суду м. Полтави Самсонова О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтаві справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу.

В поданій до суду адміністративній позовній заяві позивач посилався на те, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29 червня 2017 року на Департамент соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації (надалі в тексті постанови - Департамент) накладено штраф за невиконання судового рішення за виконавчим листом №2а-2298/10/1609 про зобов'язання Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації провести нарахування ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати. Оскільки Департаментом вжиті вичерпні заходи до виконання вказаного судового рішення, підстави для накладення на нього штрафу відсутні.

Тому позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та незаконними, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29 червня 2017 року за її безпідставністю.

В день розгляду справи представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, у яких просив в задоволенні позову відмовити, справу розглянути без участі представника УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому, враховуючи наявність достатніх доказів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились, в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження №50108403, що здійснюється за виконавчим листом №2а-2298/10/1609, виданим Київським районним судом м.Полтави 17 березня 2014 року, згідно якого Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації зобов'язано провести нарахування ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати.

Як встановлено судом, Департамент є правонаступником Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації (а.с.5-8)

Під час примусового виконання даного судового рішення старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. 29 червня 2017 року винесено постанову про накладення на Департамент штрафу в розмірі 1360 грн. за невиконання рішення суду (а.с.13).

Копія зазначеної постанови одержана Департаментом 10 липня 2017 року (а.с.12), адміністративна позовна заява на оскарження постанови подана до суду 12 липня 2017 року (а.с.1), тобто протягом десятиденного строку, встановленого для оскарження даної постанови.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як передбачає частина 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті також передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Судом встановлено, що позивачем на виконання постанови Київського районного суду м.Полтави від 08 вересня 2010 року у справі №2а-2298/10/1609 проведено розрахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік ОСОБА_2, згідно якого сума, що підлягає виплаті стягувачу, становить 3106 грн. (а.с.10).

Даний розрахунок позивачем направлений УДВС Головного управління юстиції у Полтавській області 08 квітня 2015 року за вих.№ 86/04-13 (а.с.9).

Проте зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку з відсутністю відповідних коштів на рахунках позивача.

Таким чином позивач судове рішення у частині, яку він повинен був і міг виконати, виконав, здійснивши відповідний перерахунок щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_2

У зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, відповідно до положень частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Як вбачається з даних повідомлення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (щодо зобов'язання здійснити нарахування) від 05 липня 2015 року №01-15-12701/89, постанова №2а-2298/10/16-9 від 08 вересня 2010 року, видана Київським районним судом м.Полтави, відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440, прийнято для обліку та включено до першої черги задоволення вимог (а.с.11).

Накладення штрафу за невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень частин 2 та 3 статті 63 та частин 1 та 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» мало місце без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення для Департаменту є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

І прийняття управлінням ДВС ГТУЮ у Полтавській області до обліку, включення до першої черги задоволення вимог за постановою №2а-2298/10/16-9 від 08 вересня 2010 року щодо зобов'язання здійснити відповідні виплати ОСОБА_2 в повній мірі підтверджує наявність поважних причин невиконання позивачем судового рішення в частині виплати коштів.

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення в цій частині.

При цьому суд зважає і на практику Європейського суду з прав людини щодо неможливості посилання державним органом при виконанні судових рішень на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Але в даному випадку мова йде не про звільнення Департаменту від виконання рішення суду, а про оцінку причин такого невиконання та про наявність підстав для накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі Качко проти України, відповідно до якого реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. Накладення штрафу на боржника, який з об'єктивних причин у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування, тобто через обставини, які не залежать від діяльності боржника, ніяким чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, встановивши, що Департаментом в частині виплати донарахованих коштів судове рішення не виконано з поважних причин, а саме через відсутність коштів, підстави для накладення на нього штрафу відсутні.

Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29 червня 2017 року у виконавчому провадженні №50108403 про накладення на Департамент соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації штрафу у розмірі 1360 грн.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на постанову у в 10-денний термін з дня одержання її копії.

Головуючий О.А.Самсонова

03.08.2017