Справа № 815/7239/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

3 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б.,-
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (далі - Представник) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України (далі - ДМС) про скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,

встановила:

Представник подав до Верховного Суду України заяву про перегляд з підстави, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року, якою цей суд залишив без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2016 року.

У заяві Представник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах норм матеріального права, які регулюють відносини пов'язанні з оформленням документів для вирішення питання про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На підтвердження наведених у заяві доводів Представник надав ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2008 року, 27 листопада 2012 року, 24 вересня 2013 року, 15 серпня 2016 року (справа № К-35615/06, К/9991/30635/11, К/9991/6511/12, К/800/22182/16 відповідно).

До заяви також долучено клопотання про поновлення пропущеного строку, поважними причинами пропуску Представник називає, те що позивач не володіє мовою судочинства та є юридично необізнаним, тому була ускладнена можливість позивача своєчасно скористатися своїм правом щодо звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, установлених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою - четвертою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина п'ята статті 238 КАС).

Представник пропустив встановлені законом строки подання заяви. Але названі ним причини пропуску строку можна визнати поважними для його поновлення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту заяви і тексту судового рішення, яке оспорюється, суд касаційної інстанції проаналізував положення Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та дійшов висновку про те, що заявлена позивачем інформація носить загальний характер і не містить відомостей про події переслідувань та утисків особисто позивача або членів його сім'ї за політичною, релігійною чи іншими ознаками в Демократичній Республіці Конго

В ухвалі від 15 серпня 2016 року, наданій для порівняння, суд касаційної інстанції виходив з того, що доводи позивача про реальний обґрунтований ризик зазнати в країні походження позивача в Камеруні жорстокого та принижуючого поводження ґрунтуються на зібраних та досліджених судами доказах.

Викладене дає підстави вважати, що рішення суду касаційної інстанції, додане на обґрунтування заяви, ухвалене цим судом за інших фактичних обставин справи, а отже не підтверджує наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, Представник посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2008 року, 27 листопада 2012 року, 24 вересня 2013 року. Проте ці судові рішення, не можна вважати такими, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду їх Верховним Судом України, оскільки у них суд касаційної інстанції не формулював правового висновку щодо правильності застосування норм матеріального права, а, встановивши неповноту та передчасність висновків судів попередніх інстанцій, скасував постановлені ними рішення та направив справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Такі обставини унеможливлюють прийняття рішення про відкриття провадження у справі і дають підстави вважати заяву необґрунтованою.

З огляду на вкладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Поновити строк на подання заяви ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року.

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко