Справа № 618/592/17
Суддя: Рябоконь Є. А.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 618/592/17
Провадження № 2-а/618/7/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря Кучеренко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії АР № 390326 від 18 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову вказав, що 18 липня 2017 року у відношенні нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 390326, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: "перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху", та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Зазначена постанова була винесена на місці зупинки транспортного засобу. 18.07.2017 він дійсно, близько 12-30 год. рухався з водієм ОСОБА_3, який керував автомобілем MITSUBISHI «Pajero Wagon», державний реєстраційний номерний знак «АХ 0060 СХ» з причепом «Knaus», державний номер НОМЕР_1, в якості пасажира по пр-ту Олександрівському м. Харкова. Водію ОСОБА_3 стало зле і він зупинився для придбання ліків. Оскільки причеп має довжину 6 м, а на проспекті інтенсивний рух транспорту і зупинки всі зайняті, він був вимушений прийняти вправо та зайняти крайню полосу. Вони ввімкнули знак аварійної зупинки і пішли до аптеки за ліками. Потім, в зв»язку зі станом здоров»я водій ОСОБА_3 був ним відправлений додому для лікування. ОСОБА_1, повернувшись до автомобіля, отримав від працівника Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, який вже стояв біля автомобіля, зазначену вище постанову за зупинку у невстановленому місці. При цьому він особисто транспортним засобом не керував і відповідно не зупинявся та правил зупинки не порушував. На вимогу розгляду справи за участю захисника йому було відмовлено, він не зрозумів, які саме положення ПДР України саме він порушив. В графі даної постанови про ознайомлення з положеннями статтей 307, 308 КУпАП, з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, з порядком та строком оскарження постанови ним була зроблена відмітка про бажання мати захисника. В зв»язку з цим, вважає зазначену вищу постанову серії АР № 390326 від 18 липня 2017 року протиправною і просить її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, надавши до суду письмові пояснення та заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач - інспектор управління патрульної поліції м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв»язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, справу вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно постанови серії АР № 390326 від 18 липня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором управління патрульної поліції м. Харків лейтенантом поліції ОСОБА_2, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснення зупинки у зоні дії знаку 3.94 «Зупинка, стоянка заборонена».

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частини 4 цієї ж статті ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 цього ж Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 104 КАС України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: зокрема своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, матеріали справи, досліджені судом, не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тобто, відповідач як суб»єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені у постанові, а саме факт вчинення саме позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачу відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 111 КАС України було встановлено строк для подання доказів для обґрунтування своїх заперечень проти позову. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких доказів та заперечень проти позову. Відповідач в судове засідання не зявився та не надав суду будь-яких доказів та пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В зв»язку з цим, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, суд вважає, що у відповідача немає заперечень проти адміністративного позову ОСОБА_1

Інших доказів на підтвердження факту вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять та відповідачем під час судового розгляду справи не надано.

Крім того, як вбачається з пояснень позивача, він вказану постанову вважає незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного КУпАП, зокрема, в зв»язку з тим, що інспектором поліції вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без участі захисника, про участь якого він заявляв поліцейському, чим було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином, виходячи з презумпції невинуватості, яка закріплена в ст. 62 Конституції України, а саме, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивача неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з цим постанова серії АР № 390326 від 18 липня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі ст. ст. 288, 293 КУпАП, керуючись ст. ст. 11, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 390326 від 18 липня 2017 року, яка винесена інспектором управління патрульної поліції м. Харків лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п»ятдесят пять) грн. 00 коп. визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.А. Рябоконь