Справа № 2а/2270/1829/11
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2270/1829/11 Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Сторчака В. Ю., Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницького обласного управління у справах захисту прав споживачів про скасування постанови про накладення стягнень та постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Хмельницького обласного управління у справах захисту прав споживачів про визнання протиправними та скасування постанови про накладення стягнень №18 від 25.01.2011 року та постанови у справі про адміністративне правопорушення №19 від 25.01.2011 року.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 змінив позовні вимоги, відповідно до яких просив скасувати лише постанову про накладення стягнень №18 від 25.01.2011 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.03.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на не повне зясування судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у звязку з чим, апелянт просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.03.2011 року та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

18.07.2011 року до суду надійшла телеграма від ОСОБА_2, в якій останній просить перенести судове засідання по розгляду його апеляційної скарги, призначене на 20.07.2011 року, мотивуючи причину неявки - "стан здоров'я". Враховуючи те, що жодних доказів, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я апелянта, що перешкоджає йому бути присутнім в судовому засіданні 20.07.2011 року, останнім до суду не надано, колегія суддів, зважаючи на заявлене клопотання апелянта, а також те, що в судове засідання не з'явилися і інші учасники процесу, вважає за можливе провести апеляційний розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець та займається виготовленням меблів за індивідуальними замовленнями.

12 січня 2011 року, посадовими особами управління у справах захисту прав споживачів у Хмельницькій області, на підставі письмового звернення споживачів, проведена перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання ним вимог законодавства про захист прав споживачів.

За результатами перевірки складено акт №000001 від 12.01.2011 року, яким було встановлено факти виготовлення та реалізації ФОП ОСОБА_2 продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів, а саме, шафи купе не відповідають по кольору, який вказаний у договорі № 13/10 від 13.10.2010 року, є подряпини на дзеркалах шафи купе, які заклеєні додатковими декоративними елементами, виготовлений малюнок на дзеркалах із споживачами (замовниками продукції) не узгоджений, ними не підписаний, виготовлений в зворотньому напрямку, дзеркальні арки вирізані із зазубринами, вони не відповідають потрібним розмірам, на тумбі відклеєні личівки, не виконані відповідні отвори.

Вказані недоліки підтверджені як поясненнями представників відповідача, що були надані в судах першої та апеляційної інстанцій, так і копіями фотографій товару, доданими відповідачем до матеріалів справи.

Таким чином, виявлені під час перевірки недоліки товару, що був виготовлений позивачем для подальшої його реалізації відповідно до замовлення, є порушенням вимог п. п. 5.1, 5.2.17, 5.2.22, 5.3.5, 5.3.6, 5.2.31, 6.2, 9.2 ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови», п. 2.1 Інструкції щодо надання послуг з ремонту та виготовлення меблів, п. 25 Правил побутового обслуговування населення, ст. 6 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів», що в свою чергу також було встановлено судом першої інстанції.

На підставі акту перевірки та зафіксованих в ньому порушень законодавства про захист прав споживачів, начальником управління у справах захисту прав споживачів у Хмельницькій області, відповідно до п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», 25 січня 2011 року прийнята постанова про накладення стягнення №18, якою до ФОП ОСОБА_2 застосовано штраф в розмірі 6968 грн. за виготовлення з метою реалізації продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів.

Оскаржуючи вказану постанову про накладення стягнень, в обґрунтування доводів позовної заяви ОСОБА_2 зазначав, що в акті перевірки вказано договір № 13/10 від 13.10.2010 року, що був укладений між позивачем та ОСОБА_3 щодо виготовлення та монтажу шафів купе, тоді як недоліки були допущені при виготовлені дзеркальних арок згідно договору від 22.10.2010 року укладеним позивачем з ОСОБА_4. Відтак, на думку позивача, висновки акту перевірки стосуються іншого договору ніж який зазначений у ньому, тому на таких висновках не може ґрунтуватися постанова про накладення стягнень № 18 від 25 січня 2011 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, не взяв до уваги вище зазначені доводи позивача, та вказав, що постанова № 18 від 25 січня 2011 року про накладання стягнень на ОСОБА_2 в сумі 6968 грн., відповідає вимогам ст. 23 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів», договір від 22.10.2010 року укладений позивачем з ОСОБА_4, не є договором, а розробленою специфікацією до договору від 13.10.2010 року на виготовлення і монтаж двох дзеркальних арок загальною вартістю 1000 грн., що підтверджується змістом самої специфікації, копія якої додана до матеріалів справи.

Стосовно тумби щодо якої хоча і не було розроблено відповідної специфікації і яка не згадується у договорі № 13/10 від 13.10.2010 року, але разом з тим вона була замовлена споживачами і щодо неї було розроблено схематичний малюнок-креслення, копія якого додана до матеріалів справи представником відповідача.

Твердження представника позивача, що виготовлення такої тумби було зроблено як подарунок замовникам за замовлення меблів, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, так як умовами договору № 13/10 від 13.10.2010 року така акція передбачена не була, вартість цього виробу була закладена у загальну вартість замовлених виробів. Щодо того, що огляд шафів купе проводився в приміщенні із поганим освітленням, не спеціалістом у галузі виготовлення меблів, суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку для того, щоб встановити, що шафи купе не відповідають по кольору, який вказаний у договорі № 13/10 від 13.10.2010 року, є подряпини на дзеркалах шафи купе, які заклеєні додатковими декоративними елементами, спеціального висновку спеціаліста не треба, достатньо візуального огляду виробів.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення стягнень №18 від 25.01.2011 року діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені Законом, за наслідками порушень, виявлених під час перевірки позивача та зафіксованих в акті №000001 від 12.01.2011 року.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів»в його редакції від 1 грудня 2005 року № 1361-4, цей Закон регулює відносини між споживачем товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

За правилами встановленими п.2 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів, суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за: виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних документів, - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявність порушення позивачем вимог п.2 ст.23 вищевказаного Закону, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Колегія суддів вважає, що стягнення у вигляді штрафу за порушення позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів застосоване до останнього уповноваженою на те особою органу державного контролю, у встановленому чинним законодавством порядку та розмірі.

Правомірність рішення відповідача про накладення на позивача стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів»підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Беручи до уваги викладене, а також те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позову щодо скасування оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень.

Апелянт, в обґрунтування своєї позиції не надав жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує обставини, на які вона посилається.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо обґрунтованості накладення на позивача штрафу за порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, зазначених в акті перевірки від 12.01.2011 року №000001.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, всебічно та обєктивно оцінив зібрані по справі докази, вірно вирішив спір та ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.03.2011 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.03.2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_5

< Список > ОСОБА_6 < Список >

< Список >