Справа № 759/2294/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/2294/17 Головуючий у 1-й інстанції: Войтенко Ю.В.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Мельничука В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, з врахуванням спеціального стажу за період роботи з 25.12.1996 року по 14.04.2009 року на посаді медичної сестри у реанімаційному відділенні Комунального закладу охорони здоров'я «Київська обласна клінічна лікарня» відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково; зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_3 відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.60 «Про пенсійне забезпечення» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На вказану постанову Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 червня 2016 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком.

Як вбачається з Розпорядження відповідача №316686 від 24.10.2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 18-20), та не заперечується сторонами, у жовтні 2016 року позивачу нараховано та виплачено першу виплату пенсії за віком, проте без врахування грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Так, позивач 02 листопада 2016 року звернулась із заявою до відповідача, в якій просила нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, передбачену п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Листом відповідача від 11 листопада 2016 року №1229/01/Н-1014, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с. 21), відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті їй грошової допомоги, передбаченої п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, оскільки її страховий стаж, як працівника охорони здоров'я, становить 21 рік 7 місяців 28 днів, що є недостатнім відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191.

Вирішуючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1191 (надалі - Порядок №1191), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

З п. 4 Порядку №1191 вбачається, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п.п. 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з п. «е» частини першої ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909, до його складу входять, зокрема такі заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально - профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічні заклади, діагностичні центри; такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Дійсно, статтею 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Листами Міністерства охорони здоров'я України від 08.12.2006 року №10.01.09/2209 та від 24.01.2007 року №10.03.67/135, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.14, 15), роз'яснено, що період роботи працівників у відділеннях реанімації зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач в адміністративному позові посилається на протиправність дій відповідача щодо не зарахування їй у подвійному розмірі період роботи з 25.12.1996 року по 14.04.2009 року на посаді медичної сестри у реанімаційному відділенні Комунального закладу охорони здоров'я «Київська обласна клінічна лікарня», що позбавляє її права на отримання грошової допомоги, передбаченої п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено та вбачається з Розрахунку стажу позивача в Розпорядженні відповідача №316686 від 24.10.2016 року (а.с.18), за період з 25.12.1996 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року на підставі приписів ст. 60 Закону №1788-XII страховий стаж роботи позивача враховано відповідачем у подвійному розмірі, а починаючи з 01.01.2004 року - відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте, позивач вважає, що відповідачем невірно розраховано страховий стаж її роботи в кратному обчисленні, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, набрав чинності 01.01.2004 року.

Так, відповідно до частини першої ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, до страхового стажу для призначення пенсій зараховуються лише ті періоди роботи, протягом яких були сплачені до Пенсійного фонду України щомісяця страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що за періоди роботи після 1 січня 2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу працівників реанімаційного відділення закладів охорони здоров'я, у зв'язку з чим, страховий стаж роботи позивача за період з 25.12.1996 року по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року має зараховуватись у подвійному розмірі, а період роботи з 01.01.2004 року по 14.04.2009 рік - на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі.

Аналогічну правову позицію викладено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України (К/800/20301/13) від 17 квітня 2014 року у справі №234/6/13-а за позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити певні дії.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача 30-річного страхового стажу, що, зокрема визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, тому апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідно задовольнити, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Мельничук В.П.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Мельничук В.П.

Земляна Г.В.