Справа № 813/2077/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року № 813/2077/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

представника відповідача Білик М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові до Колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові (далі - позивач) до Колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» (далі - КВП «Енергомонтаж», відповідач), в якому просить суд:

-стягнути з Колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 12 993 (дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 51 коп.

Ухвалами судді від 12.06.2017 року провадження у даній адміністративній справі було відкрито, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що пунктом 2.1 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.2010 року №31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» (далі - Постанова) встановлено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Інструкція), затвердженої постановою правління Фонду від 12.07.2007 року №36. Згідно із пунктом 2.2 Постанови страхувальники, які мають заборгованість зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, подають до робочих органів виконавчої дирекції Фонду звітність до повного погашення заборгованості за формою, наведеною у додатку до постанови. Відповідно до звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду за 1 квартал 2014 року та 1 квартал 2017 року, що був наданий КВП «Енергомонтаж» до позивача, заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків перед позивачем становить - 12 993,51 грн. Таким чином, відповідач самостійно визначив суму заборгованості за страховими внесками, що належить сплатити, але заборгованість добровільно не сплатив. Відтак, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення та додаткові заперечення на позовну заяву. У таких запереченнях відповідач вказує, що КВП «Енергомонтаж» 09 квітня 2009 року сплачено страхові внески в розмірі 12 993,51 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 09.04.2009 року №1976 на суму 4 641,56 грн., 1977 на суму 4 307,78 грн., 1078 на суму 4 044, 17 грн, поданими до ВАТ СКБ «Дністер». Підприємством скеровано звернення до ВАТ СКБ «Дністер» від 13.11.2009 року щодо виконання вищезазначених платіжних доручень. Листом від 15.11.2009 року №302-6532/9а банк повідомив КВП «Епергомоитаж», що відповідно до нормативних вимог НБУ кошти, згідно вищезазначених платіжних доручень від 09.04.2009 року, обліковано у ВАТ СКБ «Дністер» на рахунку 9804 «Документи клієнтів банку (крім фізичних осіб), що не виконані в строк з вини банку» та підлягають перерахуванню за призначенням після закінчення мораторію та/або відновлення платоспроможності банку. У розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», переказ грошей - це рух певної суми грошей, з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей, шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу. Відповідно до п.22.4 cт.22 зазначеного Закону, ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому, банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Окрім цього, на переконання відповідача проведення самого переказу грошей, є обов'язковою функцією, яку мас виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст.32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Із змісту положень п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» вбачається, що саме з моментом подання розрахункового документа, а не датою фактичного зарахування суми до бюджету, пов'язуються погашення (сплата) страхувальником сум страхових внесків. Враховуючи, що КВП «Еиергомонтаж» надано банку необхідні платіжні документи для перерахування сум страхових внесків, що підтверджується відмітками банку па платіжних дорученнях, суми, вказані в таких платіжних документах і не сплачені не з вини підприємства не можуть вважатися його недоїмко, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Позивач у судове засідання 25.07.2017 року явку уповноважених представників не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та додаткових запереченнях на позов та просив суд у позові відмовити повністю, в зв'язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Львові у своїй діяльності керується Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-ХІV, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року №77-VІІІ.

Пунктом 2.1 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.2010 року №31 «Про порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» (далі - Постанова) встановлено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, і контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) та надання страхувальниками за підсумками 2010 року розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду і відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності здійснюються відповідно до Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Інструкція), затвердженої постановою правління Фонду від 12.07.2007 року №36.

Згідно із пунктом 2.2 Постанови страхувальники, які мають заборгованість зі сплати страхових внесків за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, подають до робочих органів виконавчої дирекції Фонду звітність до повного погашення заборгованості за формою, наведеною у додатку до постанови.

Нараховані страхові внески, інші платежі, як це встановлено пунктом 4.13. Інструкції, сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок Фонду.

Пунктом 5.1. Інструкції встановлено, що не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством.

Як стверджується позивачем, у відповідача наявна заборгованість зі сплати страхових внесків перед позивачем становить у сумі 12 993,51 грн. 00 коп. Окрім цього, позивач зазначає у позовній заяві, що Відділенням ВД ФССНВ та ПЗ в м. Львові було скеровано відповідачеві претензію про погашення заборгованості зі сплати страхових внесків від 30.05.2017 № 1417/05. Відповідь на претензію ми не отримали.

На спростування вказаних у позовній заяві тверджень позивача, суд зазначає наступне.

01.06.2017 року згідно журналу вхідної кореспонденції за №96 КВП «Енергомонтаж» було отримано претензію про погашення заборгованості зі сплати страхових внесків від 30.05.2017 року №1417/05. На дану претензію відповідачем надано відповідь позивачу, яка отримана позивачем наручно 14.06.2017 року (копія відмітки позивача про отримання вказаної відповіді міститься в матеріалах справи).

Як вбачається із матеріалів справи, КВП «Енергомонтаж» 09 квітня 2009 року сплачено страхові внески в розмірі 12 993,51 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 09.04.2009 року №1976 на суму 4 641,56 грн., 1977 на суму 4 307,78 грн., 1078 на суму 4 044, 17 грн, поданими до ВАТ СКВ «Дністер».

13.11.2009 року відповідачем було скеровано звернення до ВАТ СКБ «Дністер» щодо виконання вищезазначених платіжних доручень. Листом від 15.11.2009 року №302-6532/9а банк повідомив КВП «Епергомонтаж», що відповідно до нормативних вимог НБУ кошти, згідно вищезазначених платіжних доручень від 09.04.2009 року, обліковано у ВАТ СКБ «Дністер» на рахунку 9804 «Документи клієнтів банку (крім фізичних осіб), що не виконані в строк з вини банку» та підлягають перерахуванню за призначенням після закінчення мораторію та/або відновлення платоспроможності банку.

У розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», переказ грошей - це рух певної суми грошей, з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей, шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу. Відповідно до п.22.4 cm.22 зазначеного Закону, ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому, банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Так, проведення самого переказу грошей, є обов'язковою функцією, яку мас виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст.32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Із змісту положень п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» вбачається, що саме з моментом подання розрахункового документа, а не датою фактичного зарахування суми до бюджету, пов'язуються погашення (сплата) страхувальником сум страхових внесків.

Окрім цього, рішенням Господарського суду Львівської області від 30.06.2009 року у справі №2/100 за позовом КВП «Енергомонтаж» до ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» про спонукання до виконання договору - задоволено позовні вимоги КВП «Енергомоптаж» та зобов'язано ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», в тому числі, здійснити перерахування коштів в сумі 12 993,51 грн. на рахунок управління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Личаківському районі м.Львова згідно платіжних доручень від 09.04.2009 року №1978 на суму 4 044,17 грн., №1977 на суму 4 307,78 грн., №1976 на суму 4 641, 56 грн. Зазначене рішення Господарського суду Львівської області набрало законної сили 11.07.2009 року.

Відтак, ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» мав перерахувати з рахунку КВП «Енергомонтаж» на користь одержувача 12 993,51 грн. Зазначені вище платіжні доручення були прийняті банком до виконання і виконані в частині списания зазначених в них сум з належного КВП «Енергомонтаж» рахунку, що підтверджується відміткою банку на платіжних дорученнях від 09.04.2009 року.

Відповідно до п.2.3.2. договору банківського рахунку, ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» брав на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до діючого законодавства. Так, пунктом 2.3.5. договору передбачено, що ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» зобов'язаний виконувати належним чином оформлені розрахункові документи клієнта в день їх надходження, якщо вони надійшли в операційний час.

30.03.2010 року, у зв'язку із введенням Національним банком України у ВАТ СКБ «Дністер» тимчасової адміністрації, КВП «Енергомонтаж» звернулось з вимогою про визнання кредитором на суму 309 214,60 грн., в числі яких і спірна сума.

Листом ВАТ СКБ «Дністер» від 19.07.2010 року №309-3719/1к було повідомлено КВП «Енергомонтаж» про те, що відповідно до ст.93 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дана вимога отримана банком, зареєстрована за №72, акцентована на всю суму та віднесена до сьомої черги погашення.

Постановою правління НБУ №229 від 13.03.2010 року №128 у ВАТ СКБ «Дністер» відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації, а також призначено ліквідатора.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначається порядок обчислення та сплата єдиного внеску (затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року №449).

Відповідно до ч.3 п.2 Р.ІV вказаної інструкції: днем сплати єдиного внеску вважасться: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника па відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів

Так, матеріалами справи стверджується, що платіжні доручення від 09.04.2009 року №1978 на суму 4 044,17 грн., №1977 на суму 4 307,78 грн., №1976 на суму 4 641,56 грн. надані КВП «Енергомонтаж» до ВАТ СКБ «Дністер», були прийняті банком до виконання і виконані в частині списання зазначених сум з рахунку відповідача.

Таким чином, суд зазначає, що враховуючи, що КВП «Енергомонтаж» надано банку необхідні платіжні документи для перерахування сум страхових внесків, що підтверджується відмітками банку па платіжних дорученнях, суми, вказані в таких платіжних документах і не сплачені не з вини підприємства не можуть вважатися його недоїмкою. Аналогічна правова позиція висвітлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 червня 2015 року у справі №К/800/25211/14.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач представив суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31 липня 2017 року.