Справа № 826/27732/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лич С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду із позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просила: 1. Визнати протиправними дії митників Київської міської митниці ДФС М/п «Західна» та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015 р., №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015 р., №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015 р., №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015 р., №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015 р., №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015 р., №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015 р., №100250002/2015/000140/2 від 02.11.2015 р., які безпідставно застосували у своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів другорядний метод, який спричинив матеріальні непередбачені збитки у формі переплати державного мита та ПДВ на суму 533 030,01 грн.; 2. Зобов'язати відповідача повернути залишкові кошти, перераховані на рахунок Київської міської митниці ДФС 533 030,01 грн. на р/р №4100 АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, код ЄДРПОУ 3092, 317246, ФОП ОСОБА_4 і судовий збір у сумі 5330,31 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії митників Київської міської митниці ДФС М/п "Західна" щодо коригування митної вартості товарів та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015, №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015, №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015, №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015, №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015, №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015, №100250002/2015/000140/2 від 02.11.2015, які безпідставно застосували у своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів другорядний метод, який спричинив матеріальні непередбачені збитки у формі переплати державного мита та податку на додану вартість на суму 533 030,03 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що між ФОП ОСОБА_4 (Покупець) та Компанією "NASTIA DA IAKODI-2010" (Продавець) було укладено контракт №1 від 25.08.2015, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, а саме: персики свіжі, капуста свіжа, морква свіжа, картопля свіжа, лавровий лист сушений, мандарини свіжі, хурма свіжа, яблука свіжі, ядра горіха фундука, горіх фундука в шкарлупі, гілки рускуса, листя евкаліпту, чай чорний байховий, помідори свіжі, огірки свіжі, слива свіжа, виноград свіжий, груша свіжа, фейхоа свіже, гілки мімози, бамбук, цибуля ріпчаста; часник свіжий, свіжий в кількості, в строки та по ціні, зазначеній в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Контракту.

Відповідно до п.3.1 Контракту №1 поставка товару здійснюється на умовах CIF - Ільєчівськ, відповідно специфікації №1 або СРТ Київ відповідно специфікації №2, міжнародним правилам поставки "Інкотермс-2000" автомобільним або залізничним транспортом. Згідно з п.3.2 Контракту №1 товар повинен бути доставлений в строки, відповідно до письмових заявок Покупця, погодженої з Продавцем. Відповідно до п.3.3 Контракту товар повинен супроводжуватися наступними документами, зокрема: рахунок-фактура, транспортна накладна CMR, карантинний сертифікат, митна декларація, сертифікат походження товару (форма СТ-1), посвідчення якості. У п.4.1 Контракту сторони погодили, що ціна та кількість товару, вид транспортного засобу зазначається в специфікаціях до контракту.

15.10.2015 сторонами було підписано додаткову угоду №1, відповідно до якої, у зв'язку зі змінами умов поставки товару, на виконання умов Контракту №1, п.3.1 було визнано правильним СІР - Київ відповідно до специфікації №1.

З метою митного оформлення товару, позивачем подано до Київської міської митниці ДФС декларації митної вартості: №100250002/2015/059771 від 09.10.2015, №100250002/2015/059996 від 15.10.2015, №100250002/2015/060119 від 19.10.2015, №100250002/2015/060254 від 22.10.2015, №100250002/2015/060415 від 27.10.2015, №100250002/2015/060376 від 26.10.2015, №100250002/2015/060382 від 26.10.2015, №100250002/2015/060372 від 26.10.2015, №100250002/2015/060480 від 28.10.2015, №100250002/2015/06059 від 02.11.2015.

Митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)

На підтвердження заявлених відомостей додатково до кожної митної декларації було надано: міжнародну автомобільну накладну; інвойс; специфікацію №2 від 25.08.2015; Контракт №1; договір про надання митного брокера №М741/15 від 24.09.2015; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; сертифікат про походження товару форми СТ-1; копію митної декларації країни відправлення; інформаційний код результатів митного органу (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

За наслідками опрацювання наданих документів, контролюючий орган, посилаючись на наявність у них розбіжностей та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості, а саме: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог митного органу, позивачем було надано додаткові документи, проте за результатами їх розгляду митний орган, посилаючись на те, що декларантом подано не всі документи, передбачені ч.3 ст.53 МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: №100000011/2015/000150/2 від 08.10.2015, №100250002/2015/000127/2 від 15.10.2015, №100250002/2015/000128/2 від 19.10.2015, №100250002/2015/000132/2 від 22.10.2015, №100250002/2015/000133/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000134/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000135/2 від 26.10.2015, №100250002/2015/000136/2 від 27.10.2015, №100250002/2015/000137/2 від 28.10.2015, №100250002/2015/000140/1 від 02.11.2015.

Згідно із вказаними рішеннями митна вартість товарів була визначена за другорядним методом - за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. 60 МК України та скоригована у бік її збільшення.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов у частині визнання протиправними та скасування рішень митного органу про коригування митної вартості, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено наявності у поданих для митного оформлення товару ФОП ОСОБА_4 документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача повернути залишкові кошти, перераховані на рахунок Київської міської митниці ДФС, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є передчасними, вказавши, що сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог судове рішення сторонами не оскаржене.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням та у межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначена правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 від 02.06.2015 справа №21-498а15.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, зазначений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для митного органу, як суб'єкта владних повноважень який застосовує у своїй діяльності наведені правові норми.

Колегією суддів встановлено, що у рішеннях про коригування митної вартості (т.2 а.с. 12, 28, 47, 66, 82, 99, 113, 129, 144, 161) наведено єдину і аналогічну в усіх випадках причину для запиту додаткових документів: «Відповідно до підпункту 3.2 зовнішньоекономічного договору від 25.08.2015 №1 товар повинен бути поставлений у строки, відповідно до письмової заявки Покупця, узгодженої з продавцем».

При цьому, з цих підстав митним органом було витребувано всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що наведені відповідачем підстави для запиту додаткових документів жодним чином не свідчать на користь того, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи, що закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта саме із наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для витребування у позивача додаткових документів та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди.

При цьому, митним органом не зазначено, у який спосіб надання декларантом всіх документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, усуне розбіжності, наведені відповідачем у якості причин для їх витребування, а саме «Відповідно до підпункту 3.2 зовнішньоекономічного договору від 25.08.2015 №1 товар повинен бути поставлений у строки, відповідно до письмової заявки Покупця, узгодженої з продавцем».

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості, відповідач мотивував їх тим, що митну вартість не може бути визначено за ціною контракту оскільки, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості та містять розбіжності.

До таких розбіжностей відповідачем віднесено наступні:

відповідно до підпункту 3.2 зовнішньоекономічного договору від 25.08.2015 №1 товар повинен бути поставлений у строки, відповідно до письмової заявки Покупця, узгодженої з продавцем;

відповідно до наданих специфікацій до контракту та інвойсу вказані різні умови поставки товару;

по товару № 1 заявлений рівень митної вартості 0,4 дол. США за кг нижчі за рівень митної вартості подібних товарів.

Колегія суддів приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що у деяких із наданих позивачем до митного оформлення документах вказані різні умови поставки, зокрема, за умовами контракту №1 від 25.08.2015 - CIF-Ільєчівськ, або СРТ Київ, відповідно до додаткової угоди від 15.10.2015 - СІР-Київ, у митних деклараціях - СРТ-Київ, в інвойсі та експортній декларації країни відправлення - СІР-Київ.

Так, за правилами ІНКОТЕРМС-2010 термін CIP ("фрахт/перевезення та страхування оплачені до") означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. На продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески.

Термін CPT ("фрахт/перевезення оплачено до") означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Отже відмінністю у названих термінах є те, що відповідно до умов поставки CIP, витрати зі страхування несе продавець, а за умовами СРТ страхування оплачує покупець.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у рішеннях про коригування митної вартості відповідач не вказував на ненадання документів щодо страхування, як підставу для здійснення коригування заявленої митної вартості, а також не витребовував у позивача таких документів.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК страхові документи, а також ті, що містять відомості про вартість страхування, віднесені до документів які підтверджують митну вартість товарів, разом з тим, за змістом цієї норми, декларант зобов'язаний їх надати лише у тому випадку, якщо здійснювалося страхування.

Разом з тим, у судовому засіданні колегією суддів встановлено, що позивачем витрат зі страхування товару понесено не було, страхові документи не надавалися з огляду на їх відсутність.

З приводу посилання відповідача на наявну у митниці інформації, що по товару № 1 заявлений рівень митної вартості 0,4 дол. США за кг нижчі за рівень митної вартості подібних товарів, апеляційний суд враховує наявний в матеріалах справи лист Компанії "NASTIA DA IAKOVI-2010", в якому Продавцем було зазначено, що собівартість одного кілограма хурми, що постачається в Україну ФОП ОСОБА_4 відповідно до Контракту №1 не перевищує 0,40 центів.

Разом з тим, листом про підтвердження експортної ціни, Компанія "NASTIA DA IAKOVI-2010" повідомила про те, що хурму свіжу для продажу на території України в сезоні 2015-2016 років остання поставляє за ціною 0,40 долара США за кг, що свідчить про необґрунтованість вищезазначених доводів відповідача.

Щодо інших підстав, наведених у рішеннях, з яких відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість, а саме «відповідно до підпункту 3.2 зовнішньоекономічного договору від 25.08.2015 №1 товар повинен бути поставлений у строки, відповідно до письмової заявки Покупця, узгодженої з продавцем», колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що вони не свідчать про наявність розбіжностей або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких місяться у матеріалах справи, судова колегія погоджується із висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документах або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані у межах даного спору рішення митниці, прийняті нею за відсутності для цього правових підстав та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім іншого, у своїх доповненнях до апеляційної скарги, митний орган просив вирішити питання щодо повернення апелянту надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 6163,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, а скаржникові встановлено строк для усунення недоліків його апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 535,92 грн.

Разом з тим, відповідачем за подану ним скаргу сплачено судовий збір у розмірі 6699 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09 червня 2017 року № 502, оригінал якого міститься у матеріалах справи.

Враховуючи, що апелянтом сплачено судовий збір у розмірі більшому, ніж передбачено Законом, колегія суддів вважає, що вимоги заявника про повернення апелянту з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 6163 (шість тисяч сто шістдесят три) гривні 08 коп. підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога апелянта про зменшення суми судового збору, що підлягає поверненню позивачу за подання адміністративного позову, враховуючи розрахунки, наведені в ухвалі судді Київського ААС від 15 червня 2017 року, задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 6 статті 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У даному випадку, переглянувши адміністративну справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

За таких обставин, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2017 року - без змін.

Повернути Київській міській митниці ДФС (03680, м. Київ, бульвар І.Лепсе, 8-а, ) з Державного бюджету України надмірно сплачений згідно платіжного доручення від 09 червня 2017 року судовий збір у розмірі 6163 (шість тисяч сто шістдесят три) гривні 08 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 1 серпня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.