Справа № 337/1755/17
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1755/17
Провадження № 2а/337/143/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказала, що з 08.01.2010 року вона отримує пенсію за віком, при призначенні пенсії їй не зарахували період роботи з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року в подвійному обчисленні. В грудні 2016 року, з ЗМС, вона дізналася, що її права порушені. 20.01.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи за період з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі, та надала відповідну довідку КУ «Міська лікарня № 8» за № 05-15/9 від 19.01.2017 року, згідно якої вона була переведена 15.02.1976 року на посаду медсестри-наркотизатора та факт звільнення з неї 06.01.1984 року. Рішенням комісії № 4 від 09.02.2017 року їй відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року в подвійному розмірі з посиланням на те, що я працювала в лікарні, в гінекологічному відділенні, яке не відноситься до інфекційних. Вважає такі дії відповідача незаконними, тому просила визнати дії відповідача, щодо відмови у зарахуванні їй стажу роботи за період часу з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі противоправними, скасувати рішення комісії № 4 від 09.02.2017 року, зобов'язати відповідача зарахувати їй період роботи за 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі, здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення та нарахувати і виплатити заборгованість по пенсії з урахуванням подвійного стажу роботи з часу призначення пенсії, стягнути сплачений судовий збір.

До судового засідання позивачка уточнила позовні вимоги, просить визнати дії відповідача, щодо відмови у зарахуванні їй стажу роботи за період часу з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі противоправними, скасувати рішення комісії № 4 від 09.02.2017 року, зобов'язати відповідача зарахувати їй період роботи за 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі, здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення та нарахувати і виплатити заборгованість по пенсії з урахуванням подвійного стажу роботи з часу призначення пенсії, стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя у судове засідання не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, у задоволені позову просить відмовити.

В письмових запереченнях відповідача зазначено, що позивач перебуває та отримує пенсію за віком в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з 08.01.2010 року відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 27.02.2017 року позивачка звернулася з заявою про перерахунок пенсії по стажу та надала уточнюючу довідку про пільговий стаж роботи на посаді сестри наркотизатора (медсестра анестезист) з 15.12.1976 року по 03.01.1984 року гінекологічного відділення, виданою КУ «Міська лікарня № 8» за № 05-15/9 від 19.01.2017 року. Згідно наданої довідки ОСОБА_1 з 01.08.1973 року прийнята на посаду медсестри гінекологічного відділення. Згідно структури лікарні до складу гінекологічного відділення відносилася два операційних блоки: гнійно-септичне та загальне, реанімаційно-анестезіологічна служба; палати інтенсивної терапії та палати загального профілю. У закладі з 1973 року по 1984 рік не було створено самостійного анестезіологічного-реанімаційного відділення та відділення інтенсивної терапії. З 15.12.1076 року вона переведена на посаду сестри наркотизатора (медсестра анестезист) та на підставі наказу № 4 від 06.01.1984 року звільнена за власним бажанням. Рішенням Хортицького УПФУ м.Запоріжжя від 03.03.2017 року за № 8 ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні стажу роботи в подвійному розмірі з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року, оскільки КУ «Міська лікарня № 8» (раніше Медико-санітарна частина Запорізького абразивного комбінату») не відноситься до інфекційних, психіатричних закладів охорони здоров'я та в період з 1973 року по 1984 рік не було створено самостійного анестезіологічного - реанімаційного відділення та відділення інтенсивної терапії. Управлінням було направлено уточнюючу довідку ОСОБА_1 на перевірку до Шевченковського УПФУ м.Запоріжжя, за місцем реєстрації установи. Актом перевірки достовірності довідки про підтвердження наявного пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії, наданої КУ «Міська лікарня № 8» за № 216 від 24.03.2017 року встановлено, що довідка не відповідає наданим первинним документам. КУ «Міська лікарня № 8» видана нова довідка про період роботи ОСОБА_1 з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року на посаді сестри наркотизатора в гінекологічному відділені, топу відсутні підстави для обчислення стажу у подвійному розмірі, тому просить у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3, 08.09.1973 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 5), який розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 21.05.1985 року, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_1 11.10.1991 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 7), який розірваний 28.05.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4, після розірвання шлюбу їй залишено прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 8).

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені НОМЕР_5 ОСОБА_1 17.05.2013 року, змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 9).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та з 08.01.2010 року, отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому м. Запоріжжя з письмовою заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи за період з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі.

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 13.02.2017 року за № 1729/04 ОСОБА_1 була повідомлена, що рішенням комісії № 4 від 09.02.2017 року їй було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року в подвійному розмірі (а.с.6).

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 24.05.2017 року звернулася до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 62 названого Закону встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 на підставі наказу № 112 від 26.07.1973 року прийнята на посаду медсестри гінекологічного відділення КУ «Міська лікарня № 8». 15.12.1976 року позивачка переведена на посаду медичної сестри наркотизатора, звільнена з посади 06.01.1984 року (а.с. 10), стаж роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри наркотизатора складає 10 років 05 місяців 02 дні, що також підтверджується довідками: № 05-15/9 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої КУ «Міська лікарня № 8» від 19.01.2017 року (а.с. 11), № 01-28/152 від 28.03.2017 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої КУ «Міська лікарня № 8» (а.с. 24).

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років медичним працівникам призначаються незалежно від віку.

Основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи, напрацьованого в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Перелік таких посад і закладів затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 4 листопада 1993 року №909 (зі змінами), зокрема робота в лікарняних закладів.

У зв'язку з чим, позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи за період часу з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі відповідно до положень ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» N 1788-ХІІ від 05.11.1991 року.

Рішенням про призначення пенсії № 8 від 03.03.2017 року відповідач відмовив в перерахунку пенсії (а.с. 27), мотивуючи тим, що не передбачено законом зарахування роботи в зазначених відділеннях до стажу в подвійному розмірі.

Суд вважає рішення відповідача про перерахунок трудового стажу позивача в одинарному розмірі є протиправним, оскільки у роз'яснювальному листі до Пенсійного фонду України заступника міністра охорони здоров'я Ю.О. Гайдаєва за № 10.01.09/2209 від 08.12.2006 року вказано, що до відділень реанімації, робота, в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, у т.ч. відносяться:

-відділення (групи) анестезіології-реанімації, що створювалися у лікарнях, які мали до 80 % ліжок хірургічного профілю. В закладах, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75, центральні «районні лікарні, онкологічні лікарні та диспансери з числом хірургічних ліжок 50), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів-анестезіологів-реаніматологів та медичних сестер-анестезистів (Наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 № 605 «Про поліпшення анестезіологічно-реанімаційної служби в державі», п. З роз'яснювального листа;

Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обгрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії, за обставин, коли встановлено факт роботи на посаді, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно записів у трудової книжці позивачки в період із 15.12.1976 року по 06.01.1984 року вона працювала на посаді медичної сестри наркотизатора.

З довідки № 05-15/9 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої КУ «Міська лікарня № 8» 19.01.2017 року вбачається, що структура лікарні до складу гінекологічного відділення відносились два операційних блока: гнійне - септичне та загальне, реанімаційно-анестезіологічна служба, палати інтенсивної терапії на 20 ліжок та палати загального профілю. У штатному розкладі лікарні було 2 ставки лікарів-анестезіолога-реаніматолога.

Основними завданнями відділення анестезіології, як і відділення реанімації (які були до введення Наказу №303) є здійснення комплексу заходів щодо підготовки і проведення загальної анестезії (наркозу) і анестезії при операціях, пологах, діагностичних і лікувальних процедурах, здійснення комплексу заходів щодо відновлення корекції і підтримання порушених функцій життєво важливих органів і систем, які виникли внаслідок захворювання, травми, оперативного втручання та інших причин, тому період роботи працівників у анестезіологічних відділеннях зараховується, згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у подвійному розмірі, що підтверджується листом Міністерства охорони здоров'я від 02.02.2011 №10.01.10/303.

Правова позиція Вищого адміністративного суду України з зазначеного питання відображена в його рішеннях по справам К/800/41748/13 від 30.01.2014, К/800/40883/13 від 24.02.2015 та інших. В цих рішеннях Суд зазначає, що робота в анестезіологічних відділеннях повинна зараховуватися у подвійному розмірі для призначення пенсії за вислугу років.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не дивлячись на неодноразові роз'яснення Міністерства охорони здоров'я України (від 8.12.2006р. №10.01.09/2209, від 30.05.2006р. №10.03.68/936, від 24.01.2007р. №10.03.67/135, від 2.12.2006р. №10.01.09/2209), відповідно до яких робота в анестезіологічних відділеннях прирівнюється до роботи в реанімаційних відділеннях та повинна зараховуватися у подвійному розмірі, не враховуючі вже стійку практику розгляду судами справ зазначеної категорії, Пенсійний фонд продовжує порушувати право працівника на призначення пенсії за вислугу років.

Оскільки посада медсестри - наркотизатора (анестезиста) відноситься до роботи зі шкідливими умовами праці, а тому позивач має право на зарахування стажу роботи на цій посаді у подвійному розмірі, згідно вимог ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, закріпленої,зокрема у рішенні «Проніна проти України» (заява № 63566/00) від 18.07.2006 року, суд, за аналогічних обставин, визнав порушення п.1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», в силу чого, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Однак, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позивачка звернулась з позовом до суду 24.05.2017 року та просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати вчинити певні дії починаючи з моменту її звернення до відповідача за призначенням пенсії, суд вважає, що адміністративний позов в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення та нарахувати і виплатити заборгованість по пенсії з урахуванням подвійного стажу роботи з часу призначення пенсії за період з 08.01.2010 року по 24.11.2016 року підлягає залишенню без розгляду.

Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат, судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно квитанцій 24.05.2017 року за подання позову до Хортицького районного суду м.Запоріжжя сплатила судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 1). Також між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 17.01.2017 року був укладений договір про надання юридичних послуг, згідно якого ОСОБА_1 сплатив адвокату за надану правову допомогу суму 1500 грн., що підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу та квитанціями про оплату правової допомоги.

Згідно зі ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття постанови по справі), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 87, 94 КАС України, судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 640 грн., та витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.2,70-71,159-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи за період часу з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі.

Скасувати рішення комісії № 4 від 09.02.2017 року про відмову у зарахуванні стажу роботи за період часу з 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 період роботи за 15.12.1976 року по 06.01.1984 року у подвійному розмірі, здійснити перерахунок пенсії, нарахувати та виплатити пенсію з урахуванням подвійного стажу роботи з 24.11.2016 року

Стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати у розмірі 640 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя.

В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через

Суддя: Г.Є. Гнатик