Справа № 237/2642/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/2642/17
Номер провадження 2-а/237/73/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.17

Мар'їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.

за участю:

секретаря Лахно Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 05 січня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення адресної допомоги на наступний 6-місячний строк. З повідомлення відповідача від 06.01.2017 року № 83 позивачу стало відмово , про те, що у призначенні відповідних виплат було відмовлено у зв'язку з наявністю у позивача у власності квартири , розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

02 серпня 2017 р. позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. На доведення обгрунтованності своїх вимог позивач надав наступні документи : заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.03.2016 року; повідомлення про відмову управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області від 06 січня 2017 р.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, надав суду письмові заперечення з нормативним обґрунтуванням позиції відповідача. У своїх письмових запереченнях від 11.07.2017 року № 64-11/08 відповідач зазначив, що 07.07.2015 року до УСЗН Мар'їнської райдержадміністрації позивачем було подано заяву про взяття на облік особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві ним було вказано неправдиві відомості в частині відсутності/наявності у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, розташовані на лінії зіткнення, а саме: у відповідній графі бланку Заяви Позивачем ОСОБА_1 було свідомо повідомлено управлінню соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації про відсутність у володінні такого житла. За результатами перевірки, проведеної Управлінням, позивач ОСОБА_1 має у приватній спільній власності частину об'єкта житлової нерухомості - 1/2 двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 Мар'їнського району Донецької області. Зазначені обставини, на думку відповідача, унеможливлюють реалізацію права на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та підтверджують обґрунтованість відмови управління соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації у наданні довідки внутрішньо переміщеної особи позивачеві. У якості нормативно-правового обґрунтування своїх заперечень відповідач надав копію роз'яснень Мінсоцполітики від 03.08.2016 р. № 1641/5/75-16 . Будь яких інших письмових доказів відповідачем надано не було.

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є публічно правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні. У відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Судом встановлено, що, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 05 січня 2017 року позивач звертався до Управління соціального захисту населення Марійської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про призначення адресної допомоги на наступний 6-ти місячний строк. Ця обставина не заперечується відповідачем.

06.01.2017 року відповідач відмовив у призначенні адресної допомоги, як внутрішньо переміщеної особи з районів проведення антитерористичної операції, на наступний 6-ти місячний строк з тієї підстави, що позивач має у власності житлове приміщення у АДРЕСА_2 ( повідомлення про відмову №83 від 06.01.2017 ( а.с.9).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини, з огляду на цей закон, повинні вважаться загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 17 лютого 2017 № 1706-VII , факт внутрішнього переміщення будь якої фізичної особи на території України підтверджується довідкою про взяття на облік цієї внутрішньо переміщеної особи. Ту обставину, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, визнано сторонами спору у судовому засіданні та підтверджено Довідкою № від 22.03.2016 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 8).

Постанова КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» передбачає, що призначення та продовження виплати пенсій, довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (далі Постанова № 505), визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 8 Постанови № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Відповідно до інформаційної довідки № 75248169 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач має у власності об'єкт житлової нерухомості, а саме: 1/2 частину двокімнатної квартири, розташованої у АДРЕСА_3, загальна площа якої становить 44,7 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м. Та обставина, що ОСОБА_1 має у приватній власності, на праві приватної спільної часткової власності, об'єкт житлової нерухомості - 1/2 частину двокімнатної квартири, розташованої у АДРЕСА_3, загальна площа якої становить 44,7 кв.м., житлова площа 29,5 кв.м., визнана обома сторонами.

Житлом фізичної особи , в розумінні ст.379 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. З огляду на ч.1 ст. 382 ЦК України, квартира, як об'єкт права власності, є ізольованим помешканням в житловому будинку, яке призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Із пояснень позивача і відповідача вбачається що під час прийняття спірного рішення та вчинення відповідачем дій, спрямованих на відмову в поновленні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб ОСОБА_1, питання щодо придатності нерухомості позивача для постійного або тимчасового його проживання відповідачем не з'ясовувалось.

На думку суду, визначальним в контексті п.6 Постанови № 505 для ґрунтовної і правомірної відмови в наданні допомоги внутрішньо переміщеної особі є встановлення, як найменше, двох обставин, а саме: по-перше, - тієї обставини, що нерухомість є житлом в сенсі ст. 379 ЦК України, тобто, є призначеною та придатною для постійного або тимчасового проживання, з урахуванням, в тому числі, і норм житлової площі на одну особу та інших норм і нормативів, встановлених законом України, а по-друге, таке житлове приміщення повинно бути розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Цей висновок суду ґрунтується, окрім іншого, і на приписах п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505, в редакції, чинній станом на дату оскаржуваної відмови, тобто станом на 06 січня 2017 року. Відповідно до цього пункту, допомога не призначається у випадках, коли будь-хто з членів сім'ї переміщеної особи має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

В свою чергу, Розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого м. Курахове та територія Курахівської міської ради віднесена до такої території.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм, судом встановлено, що м. Курахове є територією проведення антитерористичної операції, факт наявності або відсутності вкладів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб , у будь якого члена сім'ї заперечувався позивачем та не доведений належними доказами з боку відповідача, тому жодних правових підстав для відмови у наданні щомісячної адресної допомоги позивачеві для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у відповідача не існувало.

Отже, відмова Відповідача в призначенні такої допомоги є протиправною.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із того, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України). Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він вчиняючи дії щодо відмови у призначенні грошової допомоги діяв обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача не є розсудливими, оскільки вони не були вчиненні після уважного вивчення усіх обставин що мають значення для прийняття рішення про відмову у наданні грошової допомоги. Відповідач не довів, що ним було обрано найкращій спосіб реалізації його повноважень, найкращій варіант поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка звернулась за призначенням грошової допомоги. Відповідач не довів, що у процесі прийняття рішення про відмову у грошовій допомозі були дотримані права позивача приймати участь у цьому процесі. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації встановленого законом права на грошову допомогу, як переміщеної особи, та реалізації права на соціальний захист в сенсі ст.46 Конституції України і цілями на які, врешті, спрямовані були такі дії і рішення. Відповідач не зміг довести, що він при ухваленні спірного рішення дотримався принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації. Відповідач не діяв у відповідності до закону, зокрема - у відповідності до ст.3, ст. 46 Конституції України, п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505, тобто не діяв відповідно до встановленого ст. 19 Конституції України правового порядку.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Згідно частині 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Позивач підтвердив документально свої витрати із сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок), які на переконання суду підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с. 1).

Ухвалюючи це рішення, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області подати у місячний строк з дня набрання постановою чинності звіт про виконання постанови суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 72, 94, 160, 260, 261 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 05.01.2017 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області взяти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 05.01.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мар'їнського районної державної адміністрації Донецької області.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області подати у місячний строк з дня набрання постановою чинності звіт про виконання постанови суду.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовом.у провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови..

Повний текст постанови виготовлено 08.08.2017 року.

Суддя: В.А.Сенаторов

Дата документу 08.08.2017