Справа № 221/3683/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 серпня 2017 року м. Київ К/800/26702/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дій та рішення відповідача №1328 від 02.07.2016р. й зобов'язання його здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2015р. відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області №18-57-296 від 11.03.2016р., без обмеження граничного розміру пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат й виплачувати її в подальшому.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 25.08.2016р. позовні вимоги задоволено: визнано протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області №1328 від 02.07.2016р., зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.07.2015р. та виплату її відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 % від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області №18-57-296 від 11.03.2016р., без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням раніше наведених виплат та виплачувати в подальшому.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016р. Управлінню Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області поновлено строк подання апеляційної скарги на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 25.08.2016р. та відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою; постановою ж Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановленою судом апеляційної інстанції ухвалою від 05.12.2016р. та ухваленою ним 05.07.2017р. постановою, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив зазначені судові рішення скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 211 КАС України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження

Згідно ж з пунктом 1 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо справа не підлягає касаційному розгляду у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене та враховуючи, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016р. відповідачу поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за поданою ним апеляційною скаргою, то остання не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а отже не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Що ж до касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017р., то слід зазначити наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Волноваському районі Донецької області й з 14.06.2012р. по 02.09.2013р. отримував пенсію по інвалідності (як інвалід 3 групи внаслідок трудового каліцтва) в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 03.09.2013р. - одержує пенсію за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячного заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII (далі - Закон №1789-XII).

Проте, звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області з заявою від 23.06.2016р. №1328 про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-296 від 11.03.2016р., позивач отримав відмову (рішення Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області №1328 від 02.07.2016р.), мотивовану тим, що неможливістю здійснення перерахунку раніше призначеної на підставі Закону №1789-XII пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на час призначення пенсії, тобто, в даному випадку - частини 13, 18 статті 50-1 Закону №1789-XII.

Суд же апеляційної інстанції взяв до уваги наступне.

Згідно статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії за цим законом) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема, частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини п'ятої статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється нам осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015р.

Отже, положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-XII, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, з дня набрання чинності Законом №1697-VII, тобто, з 15.07.2015р. (а отже й на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії з заявою від 23.06.2016р.) втратили чинність.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, вищевказані вказані зміни у законодавстві не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Отже, відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р. зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що право на отримання пенсії за вислугу років позивачем було реалізовано й він отримує її у розмірі, встановленому статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення; право ж на перерахунок пенсії може бути реалізовано ним на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на теперішній час питання перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати на законодавчому рівні не врегульовано, то відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів п.5 ч.5 ст.214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник