Справа № 285/1474/17
Суддя: Сташків Т. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/1474/17

провадження в справі 2-а/0285/495/17

31 липня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Корнійчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожнього нагляду СП Ємільчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділення поліції Головного Управління національної поліції в Житомирській області Корнійчука О.М.

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати неправомірними дії інспектора дорожнього нагляду СП Ємильчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області щодо складення 19 квітня 2017 року відносно нього постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП; скасувати постанову інспектора поліції серія БР № 381227 від 19 квітня 2017 року про адміністративне правопорушення, а провадження у справі - закрити.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 19 квітня 2017 року інспектором поліції дорожнього нагляду СП Ємильчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Корнійчуком О.М. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Підставою винесення постанови стало те, що позивач, у порушення пункту 32.1 «а» Правил Дорожнього руху України, розташував торгівельний пункт, не маючи відповідних погоджень у відповідних органах на здійснення торгівельної діяльності. Однак позивач вважає, що зазначених норм він не порушував, що вбачається зі схеми, складеної позивачем та долученої до матеріалів справи, оскільки на асфальтованій частині місцевості відсутні будь-які дорожні розмітки, відносно яких можливо було би орієнтуватися щодо виконання тих, чи інших нормативів, автомобіль стояв на неасфальтованій частині узбіччя, тому позивач, як водій, не створював аварійної ситуації та не вчинив інші протиправні дії. Крім того, інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови не залучив свідків по причині заперечень ОСОБА_1 щодо вчиненого ним правопорушення; інспектором поліції не в повній мірі було роз'яснено права, окрім права на оскарження адміністративної постанови; інспектор поліції обмежив позивача у наданні письмових заперечень, які ОСОБА_1 мав намір зазначити додатком до постанови. Також позивач вказує, що інспектором поліції не було надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, які викладені в оскаржуваній постанові інспектора поліції.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та пояснив, що 19 квітня 2017 року ним було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 140 КУпАП. ОСОБА_1 на узбіччі дороги було припарковано автомобіль, на самому автомобілі були розміщені одяг та інші товари з метою торгівлі, поруч з автомобілем, але уже на самій автодорозі, був розміщений дерев'яний стіл на якому теж розміщувалися одяг та інші товари з метою торгівлі. ОСОБА_1, розмістивши стіл для торгівлі на автодорозі без узгодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції України, порушив вимоги п.п. «а» п. 32.1 Правил Дорожнього руху України. Зазначені порушення могли б вплинути на безпеку дорожнього руху та настання негативних наслідків для учасників дорожнього руху. Крім того, автомобіль позивача знаходився на узбіччі автодороги, тобто в межах червоної лінії автодороги, що теж свідчить про порушення ОСОБА_1 п.п. «а» п. 32.1 ПДР.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2017 року інспектором поліції дорожнього нагляду СП Ємильчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Корнійчуком О.М. було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 140 КУпАП. Причиною складення постанови стало те, що позивач розмістив стіл для торгівлі на самій автодорозі та припаркував поруч автомобіль на узбіччі дороги в межах червоної лінії дороги з метою торгівлі без узгодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції України, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 32.1 Правил Дорожнього руху України.

У ч. 2 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об'єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Відповідно до п.п. «а» п. 32.1 Правил Дорожнього руху України з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що його автомобіль стояв на узбіччі дороги, а не на асфальтному покритті дороги. Разом з тим позивач не заперечив, що дерев'яний стіл з товарами для торгівлі, який стояв поруч з його автомобілем, був розміщений уже на самій автодорозі, що є порушенням п.п. «а» п. 32.1 ПДР.

Крім того, відповідно до пункту 2. 1 Державних будівельних норм України (ДБН В.2.3.-5.2001) ширину вулиць і доріг слід визначати з урахуванням їх категорій та залежно від розрахункової інтенсивності руху транспорту і пішоходів, типу забудови, рельєфу місцевості, вимог охорони навколишнього природного середовища, розміщення підземних інженерних мереж, зелених насаджень і в межах червоних ліній приймати, м:

магістральні дороги - 50-90

магістральні вулиці:

загальноміського значення - 50-80

районного значення - 40-50

вулиці місцевого значення (житлові) - 15-35

селищні та сільські вулиці (дороги) - 15-25

Позивачем, з метою ведення торгівлі було припарковано автомобіль на узбіччі дороги, тобто в межах червоної лінії автодороги, що є теж порушенням вимог п.п. «а» п. 32.1 ПДР.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не в повній мірі було роз'яснено права, не заслуговують на увагу, оскільки інспектором поліції в судовому засідання підтвердив, що під час складання оскаржуваної постанови позивачу було роз'яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Як встановлено ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інспектор поліції дорожнього нагляду СП Ємильчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області старший лейтенант поліції Корнійчук О.М., встановивши, що ОСОБА_1, у порушення п.п. «а» п. 32.1 ПДР без попереднього узгодження з підрозділами Національної поліції, розмістив на автомобільній дорозі стіл з товаром з метою ведення торгівлі та на узбіччі дороги, у межах червоної лінії автодороги, припаркував автомобіль з розміщеними на ньому товарами з метою ведення торгівлі, дійшов законного висновку про складення відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 70-72, 104, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора дорожнього нагляду СП Ємільчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділення поліції Головного Управління національної поліції в Житомирській області Корнійчука О.М. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 1 серпня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків