Справа № 202/4675/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4675/17
Провадження №2-а/202/202/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

складі судді: Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Георгієвських Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом до відповідача, зазначаючи, що вона із її родиною є тимчасово переміщеними особами. Спочатку вони перемістилися з міста Горлівки до міста Первомайська Миколаївської області, а у березні 2015 року до міста Дніпра. 27.03.2015 року її чоловік, ОСОБА_3, їх донька, ОСОБА_4 були взяті на облік до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та зареєстрували місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1. 27.03.2015 року вона, позивач, звернулася до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення її сім'ї державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання, та подала заяву про витребування особової справи отримувача допомоги з УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області. Відповідно до довідки-атестату, яка містилася у зазначеній особовій справі, її, позивача, родині було продовжено виплату раніше призначеної у м. Первомайську допомоги з 01.05.2015 року по 04.11.2015 року у розмірі 1326,00 грн. у розрахунку на її чоловіка як на працюючу особу і на їх неповнолітню дитину. Виплата вказаної допомоги на її ім'я була припинена з 05.03.2015 року ще УПСЗН Первомайської міської ради у зв'язку з тим, що вона не працевлаштувалася протягом чотирьох місяців з моменту первинного призначення адресної допомоги. Відповідно до її, позивача, заяви від 09.11.2015 року її родині була призначена адресна допомога на наступний період з 05.11.2015 року по 04.05.2016 року у тому ж самому розрахунку. Позивач зазначає, що в цей проміжок часу, 18.01.2016 року вона офіційно працевлаштувалася до ФОП «ОСОБА_9.» на посаду психолога, а 29.02.2016 року звільнилася. 01.03.2016 року знову працевлаштувалася на посаду психолога до ФОП «ОСОБА_10.», де і працює до цього часу. Її чоловік 29.02.2016 року був звільнений з займаної посади. Позивач зазначила, що у поданій відповідачеві заяві від 05.05.2016 року про призначення допомоги вона зазначала про те, що вона працевлаштована, але відповідач, не зважаючи на це, не призначив їй допомогу. 07 листопада 2016 року вона звернулася до відповідача із черговою заявою щодо призначення адресної допомоги її родині, однак відповіді не отримала. Звернувшись до відповідача у січні 2017 року, їй було повідомлено, що допомога її чоловікові надавалася неправомірно, оскільки з 01.03.2016 року по 20.05.2016 року він працював за цивільно-правовим, а не трудовим договором, тобто не був офіційно працевлаштований, у зв'язку з чим їх сім'ї необхідно здійснити перерахунок отриманої допомоги. Відповідно до листа відповідача від 01.03.2017 року за вих.. № 706, її родині була призначена адресна допомога на період з 07.11.2016 року по 06.05.2017 року у розмірі 884,00 грн. щомісячно у розрахунку лише на їх неповнолітню дитину, хоча у поданій заяві від 07.11.2016 року вона, позивач, зазначала про те, що вона працевлаштована і просила призначити допомогу на себе, чоловіка і дитину. Вказаним листом її було повідомлено про те, що припинення виплати допомоги на неї та її чоловіка відбулося у зв'язку з тим, що вони не працевлаштувалися протягом шести місяців з дня призначення допомоги і тому виплата допомоги їм припинена. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому просила суд визнати причини пропуску строку звернення до суду із цим адміністративним позовом поважними і поновити їй вказаний строк, визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення її родині в особі неї і її чоловіка щомісячної адресної допомоги на підставі її заяви від 07.11.2016 року, зобов'язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату її родині вказаної допомоги від 07.11.2016 року.

В судовому засіданні позивач та її представник, ОСОБА_7, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Сєдих О.А., в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначаючи наступне. Позивач звернулася до Управління за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Управлінням була витребувана в УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області особова справа позивача. Згідно із наданими позивачем документами і особовою справою позивача, сім'ї останній була призначена допомога з 01.05.2015 року до 04.11.2015 року у загальній сумі 1326,00 грн. щомісячно на чоловіка яка на працюючу особу у розмірі 442,00 грн. і на неповнолітню дитину у розмірі 884,00 грн. На позивача виплата допомоги була припинена УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області, так як вона з 11.12.2014 року по 04.03.2015 року не була працевлаштована. Тому Управлінням під час подальших звернень позивача допомога не призначалася у відповідності до п. 3,7 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505. Крім того, представник відповідача зазначила, що сім'ї позивача Управлінням було зроблено перерахунок виплаченої допомоги у зв'язку з тим, що було встановлено, що на чоловіка позивача виплачувалася допомога в той час, як він не був працевлаштований у період з 29.02.2016 року по 01.06.2016 року. За заявою позивача від 07.11.2016 року Управлінням була призначена допомога сім'ї позивача з 07.11.2016 року по 06.05.2016 року у сумі 884,00 грн. на дитину щомісячно. Враховуючи викладене представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом підлягає поновленню ,а позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач дізналася про припинення виплати Управлінням їй та її чоловікові адресної допомоги у березні 2017 року із Листа УПСЗН № 706 від 01.03.2017 року, направленого у відповідь на адвокатський запит представника позивача (а.с. 27).

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк на звернення до суду з адміністративним позовом у зв'язку тим, що отримала відповідь щодо причин припинення виплати їй адресної допомоги лише у березні 2017 року, суд приходить до висновку про задоволення її клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Судом встановлено, що 27.03.2015 року позивач звернулася до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначенні її родині адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Управлінням була витребувана особова справа позивача із УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області за місцем попереднього проживання сім'ї позивача (а.с. 45).

Відповідно до наданих позивачем документів, сім'ї останньої Управлінням була призначена адресна допомога з 01.05.2015 року по 04.11.2015 року у загальній сумі 1326,00 грн. на чоловіка позивача як на працюючу особу у розмірі 442,00 грн. і на неповнолітню дитину у розмірі 884,00 грн.

Судом встановлено, що виплата адресної допомоги на позивача була припинена УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області у зв'язку із тим, що позивач з 11.12.2014 року по 04.03.2015 року не була працевлаштована.

Як встановлено судом, позивач під час звернення до відповідача 05.05.2016 року із заявою про призначення адресної допомоги на наступний період указала, що її чоловік був працевлаштований у ТОВ «Таймер-плюс», однак у трудовій книжці ОСОБА_3 зазначено, що останній був звільнений 29.02.2016 року (а.с. 47, 20 зворотній бік).

Після встановлення зазначених обставин, Управлінням був зроблений перерахунок допомоги сім'ї позивача і виплата адресної допомоги на чоловіка позивача, ОСОБА_3 була припинена, так як він з 29.02.2016 року по 01.06.2016 року не був працевлаштований (а.с. 46).

За заявою позивача від 07.11.2016 року Управлінням була призначена і виплачена адресна допомога сім'ї позивача за період з 07.11.2016 року по 06.05.2016 року у сумі 884,00 грн. на дитину щомісячно (а.с. 49, 50).

Відповідно до пункту 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із пунктом 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до пункту 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Оскільки судом встановлено, що позивач не була працевлаштована у період з 11.12.2014 року по 04.03.2015 року, у зв'язку з чим виплата адресної допомоги на неї була припинена УПСЗН Первомайської міської ради Миколаївської області, а чоловік позивача, ОСОБА_3, у період з 29.02.2016 року по 01.06.2016 року також не був працевлаштований, суд вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для призначення позивачеві та її чоловікові адресної допомоги (а.с. 17, 20 зворотній бік, 21).

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було правомірно припинено виплату позивачеві та її чоловікові адресної допомоги, а тому приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.122,160-163 КАС України, Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, якою затверджений «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративний позовом.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст постанови буде виготовлений 11.08.2017 року.

Суддя - Бєльченко Л.А.