Справа № 182/3631/17
Суддя: Багрова А. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/3631/17
Провадження № 2-а/0182/358/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.08.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання призначити пенсію за віком, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року від імені позивача звернувся представник ОСОБА_2 за довіреністю до суду з позовом, у якому просить зобов'язати відповідача призначити позивачуОСОБА_1 пенсію за віком з 27.12. 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позову вказав, що право громадян України, які постійно проживають за кордоном, на отримання ними пенсійних виплат однозначно встановлено рішенням Конституційного суду України N 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, яким були визнані неконституційними положення Закону, які заборонили виплату пенсій при виїзді на місце постійного проживання за кордон. З метою реалізації свого права на призначення пенсії, ОСОБА_1 через своїх представників звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії. Проте, відповідач ігноруючи законодавчі норми, відмовив їй у призначенні пенсії, обґрунтовуючи свою відмову тим, що необхідно звернутись до управління особисто з паспортом громадянина України. Вважає, що дії відповідача є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству, чисельній судовій практиці, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача направив до суду письмові заперечення проти позову, просить суд відмовити позивачу, оскільки позивач особисто з паспортом громадянина України до управління не зверталась (а.с. 115-116).

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1ст. 71 КАС України визначено, обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкала за адресою: України, АДРЕСА_1 та працювала на території України, що підтверджується трудовою книжкою (а. с. 11-88).

Згідно трудової книжки трудовий стаж ОСОБА_1 починається з 19 травня 1964 року по 30.10.1998 року.

Також судом встановлено, що у 1998 році ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль .

27.12.2016 року через свого представника по нотаріальній довіреності звернулася до відповідача, з особистою апостильованою заявою про призначення пенсії за віком, підпис ОСОБА_1 посвідчений нотаріально, а також з необхідним пакетом документів для такого призначення (а.с. 89-94).

Проте, листом за N Ф-252-5 від 29.12.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії посилаючись на те, що відповідно до п. 2.9 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особа, яка звертається за пенсією повинна звернутись особисто та пред'явити паспорт(а.с. 95-97).

Вищевказану відмову відповідача суд вважає безпідставною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: п. 1.1 - громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, та інші особи, передбачені цим Законом; п. 1.4 - іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стосовно громадян, які виїхали на постійне місце проживання за кордон визначено особистий порядок виплати пенсій, який викладено у статтях 49,51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009, положення другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідачкою державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні N 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до ч. 2ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного суду України N 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Так, ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створення мережі державних, комунальних, приватних закладів за догляду за непрацездатними.

Згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України N 22-1 від 25 листопада 2005 року.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічна норма закріплена і в п. 4.3. Порядку, відповідно до якої - не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 16 постанови Правління Пенсійного фонду України N 22-1від 25 листопада 2005 року "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено що особа, яка зверталася за пенсією повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Пунктом 1.1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Як встановлено п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637(далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). Зокрема, п. 1 цього Порядку визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1,3до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до п. 2.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Крім того, з Додатку 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, яким затверджена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії, вбачається, що аркуш 2 цього Додатку це розписка-повідомлення, де зазначено перелік документів, доданих до заяви, і під номером 1 зазначена трудова книжка, що дає підстави вважати, що трудова книжка як основний документ, що підтверджує стаж роботи, подається першочергово.

Відповідно до п. 2.23 Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що 27.12. 2016 року представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю звернувся до відповідача з заявою та відповідним пакетом документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, що підтверджується штампом відповідача на супровідному листі з яким подавалися особиста заява позивача (а. с. 89-91).

Оскільки ст. 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за N 384/2011однією із основних завдань Пенсійного фонду України є: призначення (перерахунок) пенсій, та підготовка документів для їх виплати, тому суд не вправі делегувати на себе зобов'язання з призначення пенсії, тим більш, позивачці було відмовлено у призначенні пенсії не з підстав порушення умов для призначення пенсії, які передбачені ст . 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а лише з підстав надання для призначення пенсії не особисто, а через представника, тому слід позовні вимоги в частині зобов'язання призначити виплату пенсії за віком задовольнити частково, зобов'язавши відповідача розглянути питання щодо призначення позивачці виплату пенсії за віком з моменту її звернення до відповідача з відповідною заявою, тобто з 27.12. 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України " "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Постановою Правління Пенсійного фонду України N 22-1від 25 листопада 2005 року "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за N 384/2011, ст. ст.2,6-11,71,86,94,159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання призначити пенсію за віком задовольнити частково.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 27 грудня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

В іншому відмовити.

Стягнути з Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. Г. Багрова