Справа № 805/1519/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року справа №805/1519/17-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 805/1519/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИСЛОТОУПОР ЛТД» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20 вересня 2016 року та № від 23 вересня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КИСЛОТОУПОР ЛТД» (далі - позивач, платник податків, підприємство, товариство) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20 вересня 2016 року та № від 23 вересня 2016 року про зобов'язання сплатити земельний податок юридичних осіб у вигляді штрафу в сумі 770, 12 грн. та у сумі 170, 00 грн. (а.с.4-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 805/1519/17-а адміністративний позов задоволено повністю (а.с 54-56)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що плату за землю трансформовано до місцевих податків, встановлення яких здійснюється органами місцевого самоврядування у порядку, визначеному Кодексом. Проте відповідно, до пунктів 1,3 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. З матеріалів справи вбачається відсутність відповідного акту органу місцевого самоврядування ( а.с. 59-61).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотанням про розгляд справи за їх участю не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИСЛОТОУПОР ЛТД» (), зареєстроване як платник податку на додану вартість, місцезнаходження: 84571, Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, вулиця Київська, будинок 5.

Відповідач, Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Державну фіскальну службу та у спірних правовідносинах.

Податковим органом було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати земельного податку за земельну ділянку, подання податкової декларації із земельного податку за земельну ділянку ТОВ «Кислотоупор ЛТД» за 2014 - 2016 роки.

За результатами перевірки податковим органом складено акт перевірки своєчасності земельного податку за земельну ділянку, подання податкової декларації з земельного податку за земельну ділянку Товариством з обмеженою відповідальністю «Кислотоупор ЛТД» ЄДРПО 30792203, за 2014 - 2016 роки № 1193/05-14-12-01-30792203 від 25 серпня 2016 року (а.с.11-12)

Відповідно до вказаного акту, встановлено порушення термінів подання податкової декларації земельного податку (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік визначених пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України та порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по земельному податку визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного акту перевірки податком органом прийняті податкові повідомлення-рішення № від 20 вересня 2016 року про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем земельний податок юридичних осіб у розмірі 770, 12 грн. та № від 23 вересня 2016 року про зобов'язання сплатити штраф за платежем земельний податок юридичних осіб у розмірі 170, 00 грн. за порушення термінів подання податкової декларації з земельного податку за 2015 рік визначених пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України (а.с.9,11).

Не погодившись із прийнятими спірними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач направив скарги № 23 від 24 жовтня 2016 року до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області та № 37 від 04 січня 2017 року на адресу Державної фіскальної служби України, але за рішеннями податкового органу спірні податкові повідомлення - рішення залишені - без змін, а скарги - без задоволення (а.с.23-25, 26).

Спірним питанням є правомірність застосування податковим органом до позивача відповідальності за несвоєчасну сплату за користування земельною ділянкою, яка розташована на території проведення антитерористичної операції.

На підставі підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно підпункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Проте, для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669)

Відповідно до статті 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Норми Закону № 1669 визначають у якості підстави застосування та розповсюджують свою дію на територію, на якій проводилась антитерористична операція та не пов'язують дію норм з тим, що така операцій повинна проводитись на певній території саме зараз чи зі стабільністю ситуації.

Так, згідно з абзацом 2 статті 1 Закону № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить с. Опитне Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи позивач перебуває на обліку та здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, що відповідачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

У спірному податковому повідомленні - рішенню № від 20 вересня 2016 року відповідачем був нарахований позивачу штраф у розмірі 770, 12 грн. за затримку на 249 календарних днів сплати грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб.

У спірному податковому повідомленні - рішенню № від 23 вересня 2016 року відповідачем на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України було застосовано штрафні санкції (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170, 00 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Враховуючи викладене, дія статей 6-7 Закону № 1669 розповсюджувалась на спірні правовідносини.

У той же час стаття 1 Податкового кодексу України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 Податкового кодексу України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, Податковий кодекс України та Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» по різному регулюють питання щодо плати за землю на території, на якій проводилась антитерористична операція, припускають неоднозначне трактування наявності чи відсутності обов'язку позивача зі сплати орендної плати за землю та суперечать один одному.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14 квітня 14 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо плати за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Крім цього, відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Колегія суддів зазначає, що позивач весь час перебував та перебуває на обліку у с. Опитне Донецької області, у місті, яке входить до переліку населених пунктів, у яких проводилась антитерористична операція, що означає наявність у позивача відповідних пільг по звільненню від платежів, відповідно до приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 20 16 року.

Відповідно до статті 10 Закону України № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано сертифікати Торгово - промислової палати України № 1091 від 23 жовтня 2014 року та № 1066 від 23 жовтня 2014 року, які засвідчують настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «КИСЛОТОУПОР ЛТД» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримані законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово - промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Враховуюче викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивач звільнений від обов'язку зі сплати орендної плати за землю у спірному періоді, що виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій за її несплату.

Також вказані сертифікати є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати податків у період проведення АТО.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки перевірка позивача проведена всупереч законодавчій забороні на проведення органами Державної фіскальної служби перевірок суб'єктів господарювання, яка встановлена у пункті 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VII, та враховуючи приписи статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення № рішень № від 20 вересня 2016 року та № від 23 вересня 2016 року

є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195,197, пунктом 1 частини 1 статті 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 805/1519/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИСЛОТОУПОР ЛТД» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20 вересня 2016 року та № від 23 вересня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова