Справа № 560/868/17
Суддя: Сидоренко З.С.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/868/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області по визнанню рішення по відмові в перегляді призначеної пенсії протиправним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності від 20 червня 2017 року, звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та просить:

- визнати рішення відповідача від 22 червня 2017 року №35/02-2 по відмові в проведенні перегляду призначеної пенсії з дати її призначення з врахуванням пільг наданих частиною 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплаті недоплачених сум - протиправним;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, у зв'язку з чим на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (ОСОБА_4 №796-ХІІ), йому призначено пенсію за віком із 15 січня 2017 року. 09 червня 2017 року представником позивача направлено до відповідача заяву з проханням повідомити про застосування або незастосування ним при призначенні його довірителю пенсії пільги по визначенню стажу, яка дає право на призначення пенсії за віком та надбавки за перевищення такого стажу, передбачених частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. У заяві також ставилась вимога про проведення перегляду призначеної його довірителю пенсії з врахуванням положень частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. 22 червня 2017 року ним отримано від відповідача відповідь-рішення по результатам розгляду його заяви. Даною відповіддю йому відмовлено у вимогах заяви по поновленню його прав на пільгу, передбачену частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. Однак, вважає такі дії відповідача по обчисленню загальної пенсії без врахування його права на пільги, передбачені частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ та його відповідь-рішення по розгляду заяви про перегляд призначеної пенсії із застосуванням пільг вказаної статі протиправними та такими, що порушують його конституційні та законодавчі права.

У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві вказує на можливість розгляду справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви та заперечень на адміністративний позов, просить справу розглянути без участі представника ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю та недоведеністю.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач є ІНФОРМАЦІЯ_1., має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) серії Б №521943, видане Рівненською облдержадміністрацією та отримує пенсію. Зазначене вище стверджується копією паспорта позивача (а.с.15-18), копією посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи імя позивача (а.с.13), копією пенсійного посвідчення (а.с.14), та не оспорюється відповідачем у його письмовому запереченні проти позову.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, тощо.

З 15 січня 2017 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у її редакції, чинній на дату призначення пенсії.

Абзац 2 преамбули вищезазначеного Закону у її редакції, чинній на день призначення пенсії позивачеві, декларувалось, що цей ОСОБА_4 визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Як слідує із положень статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема, 3, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом частини 2 статті 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у її редакції, чинній як на день призначення пенсії, так і нині, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до, зокрема, категорії 3, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

09 липня 2003 року було прийнято ОСОБА_4 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як слідує з змісту пункту 13 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у його редакції, чинній на дату звернення позивача із відповідною заявою до відповідача, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається одна пенсія за її вибором.

Стаття 58 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачає пільги по виплаті пенсій працюючим пенсіонерам, згідно з якою, у її редакції, чинній як на день призначення пенсії, пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачуються в повному розмірі без урахування одержуваного заробітку (доходу).

Крім того, суд враховує положення статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якою статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи надає позивачу право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

09 червня 2017 року предстаник позивача звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його довірителю пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Наведене вище стверджується копією такої заяви, наявної у матеріалах справи та змістом нижченаведеного листа - відповіді відповідача.

Так, листом від 22 червня2017 року №35/02-2 (а.с.21) відповідач повідомив позивача, що підстав для задоволення його заяви про проведення перерахунку йому пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вбачає. Зазначене також стверджується у письмовому запереченні відповідача при позову.

Відповідно до статті 6 та пункту 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Таким чином, цією нормою позивачеві було надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені загальним Законом - Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або спеціальним Законом - Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач обрав умови, встановлені спеціальним Законом - Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Заперечень з приводу недостатності у позивача необхідного для реалізації такого його права, у відповідача немає.

Водночас, порядок перерахунку пенсій Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлений, що є підставою для застосування судом аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зі змісту якого випливає, що за кожний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому суд приходить до висновку, що позивачеві, якому призначена пенсія на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для неї мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Згідно частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не було подано відповідних вагомих доказів на обґрунтування його заперечення проти позову.

Суд прийшов до висновку, що позивач, на дату звернення із відповідною заявою до відповідача, мав право на перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". А тому дії відповідача, що полягають у відмові у проведенні такого перерахунку, є протиправними.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що для захисту порушеного права позивача слід визнати протиправним рішення відповідача, що полягає у відмові позивачеві у проведенні перерахунку його пенсії зі збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн., то слід зазначити наступне:

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частина третя цієї статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з системного аналізу положень статей 87, 90, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" вбачається, що до витрат пов'язаних з розглядом справи в адміністративному процесі (зокрема в частині витрат на правову допомогу) відносяться витрати понесені стороною у судовому засіданні під час судового розгляду справи.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що компенсація витрат на правову допомогу може бути проведена тільки у тих випадках, якщо вона полягала в участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді - в межах судового розгляду справи. А на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2017 року між позивачем (Замовник) та ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до копії квитанції №64 від 04 липня 2017 року ОСОБА_1 оплатив ОСОБА_3В за адвокатські послуги (аванс) 500,00 грн. (а.с.25).

На підтвердження виконання вказаного договору ОСОБА_3 надано акт виконаних робіт відповідно до договору від 08 червня 2017 року станом на 04 липня 2016 року, в якому зазначено: вивчення та аналіз документів пенсійної справи замовника, підготовка, виготовлення та подання заяви до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перегляд призначеної пенсії; підготовка, виготовлення та подання адміністративного позову до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області Затрачено часу - 30 год.; обмеження договором (п. 2.1) - 26 год.; вартість виконаних робіт - 1690 грн. (26 год. х 65 грн.); сплачено аванс - 500 грн. (а.с.24).

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомоги в сумі 500 грн. у відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" та статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають відшкодуванню ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись статтями 11, 12, 71, 160-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати рішення ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 22 червня 2017 року №35/02-2 по відмові ОСОБА_1 в проведенні перегляду призначеної пенсії з дати її призначення з врахуванням пільг наданих частиною 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправним.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) та понесені витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. (п'ятсот гривень).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубровицький районний суд, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк, з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_4