Справа № 817/452/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2017 р.Р і в н е 817/452/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник Грімова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.12.2016 в телефонному режимі повідомлено, що він має вибути у відрядження до с. Старого Села Рокитнівського району Рівненської області терміном з 08.12.2016 по 06.01.2017. З даного приводу його було викликано до начальника Костопільського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області Ловина М.М., якому надав пояснення, що відряджають його на значний термін 30 календарних днів, для відрядження на такий довгий термін йому потрібно зібрати всі необхідні речі, а в такий короткий проміжок часу він не в змозі цього зробити. Окрім того зазначив, що в місці несення служби куди його відправляють антисанітарні умови у зв'язку з чим, просив не відправляти його у дане службове відрядження. Однак, вказані пояснення позивача оцінені начальником як відмова від виконання наказу, у зв'язку з чим було проведено службове розслідування. Висновком службового розслідування від 26.01.2017 встановлено протиправність дій позивача, що полягали в умисному невиконанні письмового наказу старшого прямого начальника щодо необхідності тимчасового вибуття в інтересах служби у відрядження. На підставі висновку службового розслідування прийнято наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 26.01.2017 №84. На підставі наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнято наказ №36 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції. Вказані накази позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки про відрядження до с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області його повідомлено усно, якби існував письмовий наказ то його б мали ознайомити з ним під підпис. Тому наказ про відрядження належним чином не доведений для виконання позивачу, а тому не можна стверджувати про його не виконання.

Також позивач зазначає, що при застосуванні до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби відповідачем не взято до уваги відсутність на момент притягнення до дисциплінарної відповідальності діючих дисциплінарних стягнень, успішного проходження перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади" та переатестації в 2017 році. Відповідачем не взято до уваги, що позивач є зразковим сім'янином та має на утриманні малолітнього сина. Вказує, що його не було ознайомлено з належно оформленим наказом уповноваженого на те начальника про проведення службового розслідування, що свідчить про упередженість та формальний підхід в проведенні службового розслідування та ставить під сумнів об'єктивність висновку службового розслідування.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.47-52). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що наказом від 05.12.2016 №1853 "Про відрядження" ОСОБА_1 з 08.12.2016 по 06.01.2017 відряджений до Сарненського ВП ГУНП та закріплений для несення служби на поліцейській станції в с. Старе Село, Рокитнівського району. Вказаний наказ доведений до відома позивача 07.12.2016, однак останній відмовився виконувати наказ, з підстав, що нібито його не ознайомили з ним, а також у зв'язку з тим, що його не влаштовують санітарні умови, про що подав на ім'я свого безпосереднього керівника письмовий рапорт. За даним фактом наказом від 27.12.2016 №1213 призначене службове розслідування. За результатами службового розслідування 26.01.2017 затверджено висновок, яким за порушення службової дисципліни, що виразилось в умисному невиконанні письмового наказу старшого прямого начальника щодо необхідності тимчасового вибуття в інтересах служби у відрядження, вирішено звільнити ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". На підставі матеріалів службового розслідування начальником ГУНП видано наказ від 26.01.2047 №84 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". На підставі зазначеного наказу прийнято наказ від 24.02.2017 №36 о/с, яким позивача фактично звільнено з органів Національної поліції.

Представник відповідача вказала, що жодним нормативно-правовим актом, який регламентує порядок проходження служби в поліції, яка має особливий характер, не встановлено обов'язок доведення наказів прямих начальників під підпис. Зазначила, що позивачем 07.12.2016 власноруч написано рапорт про відмову у виконання наказу від 05.12.2016 №1853 "Про відрядження", а тому вимоги наказу до нього були доведені завчасно 07.12.2016, і є достатнім доказом, який засвідчив грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у відмові виконати наказ уповноваженого начальника. При застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції уповноваженим керівником безумовно враховано суть діяння, обставини його скоєння, характеристику позивача за попередній період служби. Вид застосованого до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції відповідає характеру вчиненого дисциплінарного проступку, а тому при прийнятті спірних наказів ГУНП діяло правомірно. Позивачем не надано доказів неналежних санітарних умов за місцем його відрядження. До 07.12.2016 жодна особа, яка несла службу на даній поліцейській станції про такі факти не повідомляла.

На підставі викладеного представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції з 07.11.2015, на момент звільнення займав посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області, мав спеціальне звання - капітан поліції, що підтверджується послужним списком (а.с.91-101).

26.01.2017 Головним управління Національної поліції в Рівненській області прийняло наказ №84, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 24.02.2017 №36 о/с у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції.

Не поголившись з вказаними наказами позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Статтею 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 3 Дисциплінарного статуту, начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Нормами статті 4 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника. Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Вказаною нормою також передбачено, що накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника. Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачені такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, переліченими вище нормами законодавства передбачено, що поліцейський повинен беззаперечно виконувати правомірні накази начальників, невиконання наказів є порушенням службової дисципліни, відтак повинно розцінюватись як дисциплінарний проступок, що в свою чергу є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Вимогами статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно зі статтею 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 05.12.2016 №1853 "Про відрядження" капітана поліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області з 08.12.2016 до 06.01.2017 відряджено для організації роботи поліцейських станцій до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області. До роботи в поліцейській станції Рокитнівський район село Старе Село закріплено капітана поліції ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області (а.с.67-68).

07.12.2016 ОСОБА_1 подав начальнику Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області полковнику поліції Ловину М.М. рапорт, яким доповів, що відмовляється їхати у відрядження в с. Старе село Рокитнівського району Рівненської області, оскільки його ніхто не ознайомив з наказом про дане відрядження, зі слів працівників поліції Костопільського ВП, які вже перебували у даному відрядженні йому відомо, що в приміщенні, де перебувають працівники поліції існує постільний клоп, який несе загрозу для здоров'я. Це підтверджується реальними фактами, а саме працівники поліції поверталися в Костопільський ВП з ураженнями шкіри по всьому тілі (а.с.77).

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція №230.

Відповідно до п.2.1 розділу ІІ Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особами РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.2.6 розділу ІІ Інструкції №230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ Інструкції №230 визначено, що начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють. Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Згідно з п.5.1 - п.5.3 розділу V Інструкції №230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Відповідно до п.5.4 розділу V Інструкції №230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Згідно з п.8.1 розділу VІІІ Інструкції №230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування.

З матеріалів справи встановлено, що 27.12.2016 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, у зв'язку з надходженням рапортів начальника ВДОП УПД ГУНП підполковника поліції Бортника О.С. та начальника Костопільського ВП ГУНП полковника поліції Ловина М.М. щодо неналежного виконання службових обов'язків окремими працівниками Рівненського відділу поліції ГУНП та Костопільського ВП ГУНП, в частині невиконання вказівок керівництва про тимчасове вибуття у відрядження, прийнято наказ №1213 "Про призначення службового розслідування, яким відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, наказано провести службове розслідування за вказаним фактом (а.с.56).

26.01.2017 начальником ГУНП в Рівненській області затверджено Висновок службового розслідування щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП (а.с.57-66), відповідно до якого відомості щодо неправомірних дій інспектора СРПП №1 Костопільського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження.

У пункті 4 вказаного Висновку службового розслідування зазначено, що за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, що виразилось в умисному невиконанні письмового наказу старшого прямого начальника щодо необхідності тимчасового вибуття в інтересах служби у відрядження, керуючись статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 - звільнити зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

26.01.2017 Головне управління Національної поліції в Рівненській області прийняло наказ №84 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, що виразилось в умисному невиконанні письмового наказу старшого прямого начальника щодо необхідності тимчасового вибуття в інтересах служби у відрядження, керуючись статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 - звільнено зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.54-55).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 24.02.2017 №36 о/с відповідно до ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) капітана поліцію ОСОБА_1, інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (а.с.53).

Службовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2016 приблизно о 16.00 каналами електронної пошти надійшов наказ ГУНП від 05.12.2016 № 1853, згідно з яким ОСОБА_1 відрядили у Рокитнівський район. Про надходження вказаного наказу, йому повідомив начальник СРПП №4 Костопільського ВП ГУНП підполковник поліції Кондратюк М.В. У подальшому, старшому інспектору-черговому Костопільського ВП майору поліції Мікрюкову О.В. в телефонному режимі він надав усну вказівку повідомити ОСОБА_1 про відрядження, з метою завчасного попередження та зібрання всього необхідного. На неодноразові дзвінки, які здійснювалися на мобільний телефон, ОСОБА_1 не відповідав та у подальшому так і не передзвонив.

Під час зміни добового наряду, 07.12.2016 о 08.30 про ігнорування телефонних дзвінків старшого інспектора-чергового ОСОБА_1 йому та начальнику відділу Ловину М.М. доповів підполковник поліції Кондратюк М.В., у зв'язку з чим Ловин М.М. надав вказівку черговому знову зателефонувати до капітана поліції ОСОБА_1 та у разі невиходу його на зв'язок направити СРПП до нього за місцем проживання.

07.12.2016 він, спільно з начальником відділу Ловином М.М., викликали в службовий кабінет ОСОБА_1, який повідомив, що відмовляється виконувати наказ ГУНП в Рівненській області про відрядження, про що написав відповідний рапорт.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями старшого інспектора-чергового Костопільського ВП ГУНП майора поліції Мікрюкова О.В. та старшого інспектора-чергового Костопільського ВП ГУНП майора поліції Гаврилюка Т.І.

Під час службового розслідування у ОСОБА_1 відібрано пояснення, в якому він зазначає, що 07.12.2016 о 09.00 йому на мобільний телефон зателефонував оперативний черговий Костопільського ВП ГУНП, який поставив його перед фактом, що 08.12.2016 йому необхідно їхати у відрядження в Рокитнівський район, а саме в с. Старе Село так як десь у когось є наказ про відрядження. З даного приводу він пішов на прийом до начальника відділу поліції Ловина Л.М., якому пояснив, що не може їхати у вказане відрядження, оскільки від працівників їхнього відділу він дізнався, що у місці несення служби є постільні клопи, які несуть загрозу для здоров'я та життя, що підтверджується реальними фактами, коли деякі працівники повертаючись з аналогічного відрядження втримували ураження шкіри по всьому тілу. З такою проблемою він стикався будучи студентом під час проживання у гуртожитку, у зв'язку з чим він не виявив бажання їхати у відрядження. Попередньо керівництво Костопільського ВП ГУНП повідомляло йому про наявність такої проблеми, навіть мало мінятися місце дислокації відряджених працівників, однак до цього часу нічого так і не змінилося. Також ОСОБА_1 доповнив, що з наказом про відрядження його ніхто не ознайомлював та навіть не попередив за декілька днів як повідомляли інших за 4-5 днів. Крім цього, питання про відрядження напередодні з ним навіть не обговорювалося (а.с.78).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ст.3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.23 №580-VIII Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та здійснює інші завдання визначені даною статтею.

Слід зазначити, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Проходження служби в поліції регулюється Законом №580-VIII та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 17.03.2011 №362), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 за № 218/2658 (далі - Інструкція №59), службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції №59 направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження.

Пунктами 2 та 4 розділу ІІ Інструкції №59 визначено, що строк відрядження визначається керівником або його заступником але не може перевищувати 30 календарних днів, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98. За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98. Визначення кількості днів відрядження для виплати добових проводиться з урахуванням дня вибуття у відрядження й дня прибуття до місця постійної роботи, що зараховуються як два дні.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції №59 підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98. Відшкодування витрат на службові телефонні розмови проводяться в розмірах за погодженням з керівником.

Також відповідно до Інструкції №59 працівнику відшкодовуються понесені ним витрати на проїзд.

Слід звернути увагу на те, що поліцейські зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Вибуття працівника поліції у відрядження для безпосереднього виконання службових обов'язків визначених метою такого відрядження або для заміщення іншої посади, яка є тимчасово вакантною чи не вакантною не тягне за собою жодних негативних наслідків. На весь період відрядження за працівником зберігаються місце роботи (посада), заробітна плата і сплачуються добові за кожен день перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення й назад та витрати за найм житла.

Суд зазначає, що об'єктивних обставин, які б перешкоджали б ОСОБА_1 своєчасно вибути у відрядження під час судового розгляду справи не встановлено.

Щодо покликань позивача на не ознайомлення завчасно під підпис з наказом ГУНП від 05.12.2016 № 1853 "Про відрядження", що на його думку свідчить про те, що його звільнення з цих підстав є протиправним та покликання на недостатність часу повідомити про відрядження сім'ю, то суд зазначає наступне.

Нормативно-правовими актами, які регламентують порядок проходження служби в поліції, яка має особливої характер, не встановлений обов'язок доведення наказів прямих начальників під підпис. Крім цього, Дисциплінарний статут встановлює, що накази начальників можуть бути як усними так і письмовими.

Судом встановлено, що позивачу наказ про відрядження намагались довести негайно після його надходження до підрозділу, в якому він безпосередньо проходить службу але, оскільки останній ігнорував дзвінки чергової частини, відповідно його повідомили про відрядження негайно після прибуття його до місця проходження служби, тобто 07.12.2016, за добу до відрядження.

Факт намагання повідомити позивача про відрядження підтверджується поясненнями працівників Костопільського ВП ГУНП України в Рівненській області наданими підчас службового розслідування, які були взяті до уваги відповідачем під час винесення оскаржуваних наказів (а.с.79-82).

Також суд зазначає, що, враховуючи особливості служби в поліції та необхідність негайно реагувати на зміну в оперативній обстановці, жодним нормативно-правовим актом не встановлений термін завчасного попередження поліцейського про відрядження, а враховуючи, що в даному випадку особа забезпечується як службовим приміщенням, транспортом для перевезення, харчуванням, форменим одягом, спецзасобами, зброєю, з відшкодуванням коштів на відрядження, тобто всіма видами забезпечення, строк в який попередили позивача є абсолютно достатнім для того, щоб виконати письмовий наказ керівника.

Покликання позивача на те, що йому не вистачило часу попередити родину суд не бере до уваги, оскільки служба в поліції має як певні привілеї, пільги тощо, так і певні обмеження, статутні відносини, тобто фактично є військовою службою, в якій дисципліна має дотримуватись безумовно, накази виконуватись суворо і у встановлений строк.

Слід зазначити, що позивач у своєму рапорті від 07.12.2016, в якому відмовився виконувати письмовий наказ керівництва про відрядження, не вказує про незаконність вказаного наказу як того вимагає Дисциплінарний статут, а тому у позивача були відсутні законні підстави не виконувати наказ керівництва.

Також суд зазначає, що відмова від виконання законного та зрозумілого наказу є найгрубішим порушенням службової дисципліни, що є недопустимим в органах Національної поліції.

Щодо покликань позивача на те, що за місцем його відрядження були неналежні санітарні умови, а саме наявні постільні клопи, то суд зазначає, що вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник відповідача пояснила, що до 07.12.2016 жодна особа, яка несла службу на поліцейській станції в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області про такі факти не повідомляла. В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження наявності на поліцейській станції в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області неналежних санітарних умов та доведення вказаних обставин до відома керівництва. А тому суд вважає, що покликання позивача на неналежні санітарні умови як на підставу відмови виконувати наказ про відрядження є необґрунтованим та суперечить чинному законодавству України.

Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що до нього безпідставно застосований крайній захід дисциплінарного впливу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Дисциплінарного статуту, правом накладання дисциплінарних стягнень, в тому числі і звільнення з поліції, наділені тільки прямі начальники. Повноваження щодо призначення службового розслідування, оцінки результатів його проведення, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника.

В даному випадку мова йде про дискреційні повноваження уповноваженого начальника на "власний розсуд" та "за своїм внутрішнім переконанням" оцінювати всі критерії в сукупності та за результатами такої оцінки "на власний розсуд" та "за своїм внутрішнім переконанням" індивідуально обирати одне з восьми передбачених ст. 12 Дисциплінарного статуту стягнень. Причому жодна норма Дисциплінарного статут не забороняє уповноваженому керівнику застосувати до особи одразу таке стягнення як звільнення з органів Національної поліції, і, відповідно, жодна норма не встановлює для уповноваженого начальника застосовувати всі вісім видів дисциплінарних стягнень по черзі.

Згідно з Рекомендації № Я (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу чи його посадовій особі при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган чи його посадова особа має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення, в даному випадку одне з восьми видів стягнень.

Слід зазначити, що за даними послужного списку ОСОБА_1 за час проходження служби він притягувався до дисциплінарної відповідальності дев'ять разів, в тому числі і за неналежне виконання службових обов'язків (а.с.97-98).

Відповідно до службової характеристики від 29.12.2016 за підписом начальника Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області полковника поліції Ловина М.М., ОСОБА_1 ігнорує виконання вказівок та наказів керівництва, нетерплячий до недоліків та об'єктивної критики в свою адресу. У колективі пристосовується важко, веде себе відокремлено (а.с.84).

Відповідно до подання до звільнення зі служби в Національній поліції заступник начальника ГУНП в Рівненській області - керівник патрульної поліції полковник поліції Самчук В.П. (старший начальник) згоден зі звільненням ОСОБА_1 (а.с.102-103).

Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачем в порушення вимог Дисциплінарного статуту, без поважних причин, не було виконано наказ керівництва про відрядження, що є порушенням службової дисципліни. Відтак, позивачем було скоєно дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення до дисциплінарної відповідальності.

А тому, суд дійшов висновку, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції уповноваженим керівником враховано суть діяння, обставини його скоєння, характеристику позивача за попередній період служби. Вид застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції відповідає характеру вчиненого дисциплінарного проступку.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатами судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази прийняті відповідачем з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень та з дотриманням вимог законодавства, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для застосування статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.