Справа № 826/5172/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 червня 2017 року № 826/5172/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
доДержавної екологічної інспекції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування припису,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної екологічної інспекції у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати припис від 14.03.2017 №08/35п.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись при цьому не необґрунтованість і неправомірність оскаржуваного припису.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Посилається на те, що спірний припис про усунення порушень цілком відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, внаслідок чого скасуванню не підлягає.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на 2017 рік, наказу Державної екологічної інспекції у м. Києві №49 від 27.02.2017 року, направлення на перевірку №43 від 27.02.2017, в період з 01 березня 2017 року по 14.03.2017 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища міста Києва Кучеренком Ігорем Миколайовичем здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25.

За результатами перевірки складено акт № 08/62, в рамках якого зазначено наступне.

Основним видом діяльності суб'єкта господарювання є передача електроенергії.

Суб'єкт господарювання здійснює експлуатацію стаціонарного джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря дизель-генераторну установку ДЗС потужністю 275 кВт.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-412 терміном дії з 16.09.2010 року по 16.09.2015 року вичерпав свою дію на момент перевірки. Новий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не отримано.

Окрім того, під час проведення планового контрольного заходу відповідачем встановлено, що позивач здійснює експлуатацію екологічно небезпечного устаткування для виробництва тепла тепловою потужністю понад 200 кВт з використанням органічного палива без отримання висновку державної екологічної експертизи.

За результатами виявлених правопорушень видано припис №08/35 п від 14 березня 2017 року, згідно якого позивача зобов'язано:

1. Отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві висновок державної екологічної експертизи.

2. Отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами

Не погоджуючись з правомірністю вказаного припису, позивач посилається на те, що: 1) станом на момент отримання підприємством дозволу (2010 рік) на викиди забруднюючих речовин, які надходять в атмосферне повітря з відпрацьованими газами від дизель-генератора ДЗС-275 потужністю 275 кВт, діяла Постанова КМУ № 554 від 27.07.1995 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», відповідно до якої установка ДЗС-275 не була об'єктом екологічної експертизи, внаслідок чого, на переконання позивача у нього відсутній обов'язок проведення відповідної екологічної експертизи; 2) з урахуванням набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру», термін дії дозволу на викиди забруднюючих речовин є необмеженим.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про екологічну експертизу» (надалі - Закон) екологічна експертиза в Україні - вид науково-практичної діяльності уповноважених державних органів, еколого-експертних формувань та об'єднань громадян, що ґрунтується на міжгалузевому екологічному дослідженні, аналізі та оцінці передпроектних, проектних та інших матеріалів чи об'єктів, реалізація і дія яких може негативно впливати або впливає на стан навколишнього природного середовища, і спрямована на підготовку висновків про відповідність запланованої чи здійснюваної діяльності нормам і вимогам законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціональне використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки.

За змістом ст.7 Закону об'єктами екологічної експертизи є проекти законодавчих та інших нормативно-правових актів, документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів, речовин, продукції, генетично модифікованих організмів, реалізація яких може призвести до порушення екологічних нормативів, негативного впливу на стан навколишнього природного середовища.

Екологічній експертизі можуть підлягати екологічні ситуації, що склалися в окремих населених пунктах і регіонах, а також діючі об'єкти та комплекси, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища.

Згідно ч.3 ст.13 Закону здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 затверджено перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку

Відповідно до пункту 1 переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №808 від 28 серпня 2013 року, устаткування для виробництва електроенергії, пари і гарячої води тепловою потужністю 200 кВт і більше з використанням органічного палива відноситься до об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Як вбачається з акту перевірки та не заперечується позивачем, для забезпечення автономного, резервного або аварійного джерела живлення на території ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО», за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Симона Петлюри, 25 знаходиться стаціонарна дизель-генераторна установка ДЗС-275, потужністю 275 кВт.

Під час перевірки встановлено, що відповідно до Довідки про загальну кількість годин роботи стаціонарного джерела викидів ДЗС-275 в період його роботи в технологічному режимі з 17.09.2015 по 14.03.2017, загальна кількість роботи установки ДЗС-275 склала 7 годин 15 хвилин.

Статтею 39 Закону визначено, що реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється.

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті фактичних обставин справи, дає змогу дійти висновку, що позивач позбавлений правових підстав на використання в рамках власної господарської діяльності установки тепловою потужністю більше 200 кВт з використанням органічного палива, що становить підвищену екологічну небезпеку, без позитивних висновків державної екологічної експертизи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість припису в частині зобов'язання Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві висновок державної екологічної експертизи.

Посилання позивача на те, що станом на момент отримання підприємством дозволу (2010 рік) на викиди забруднюючих речовин, які надходять в атмосферне повітря з відпрацьованими газами від дизель-генератора ДЗС-275 потужністю 275 кВт, діяла Постанова КМУ № 554 від 27.07.1995 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», відповідно до якої установка ДЗС-275 не була об'єктом екологічної експертизи, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Закон України «Про екологічну експертизу» в редакції на час набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України №808 від 28.08.2013, не містить в собі норми, яка звільняє особу з 19.11.2013 (дата набрання чинності Постановою №808) від обов'язку проведення експертизи об'єкту підвищеної екологічної небезпеки, за умови отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин таким об'єктом до набрання чинності Постановою №808. При цьому, норма ст. 39 Закону є імперативною та забороняє діяльність об'єкта підвищеної екологічної небезпеки без позитивних висновків державної екологічної експертизи.

Стосовно припису в частині зобов'язання позивача отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

В Акті вказано, що стаціонарна дизель-генераторна установка ДЗС-275 експлуатується без відповідного Дозволу на викиди забруднюючих речовини в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Як зазначає позивач та не було спростовано відповідачем, дизель-генераторна установка ДЗС-275 від ступеня впливу об'єкта на забруднення атмосферного повітря відноситься до третьої групи.

На виконання ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» Позивачем було отримано Дозвіл № -412 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії дозволу 5 років, з 16.09.2010 по 16.09.2015.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» від 09 квітня 2014 року було внесено зміни до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та встановлено, що строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, - 7 років, об'єкт якого належить до другої групи, - 10 років, об'єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Відповідно до п. 11 прикінцевих положень даного Закону строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до третьої групи, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» та який на момент набрання чинності зазначеним Законом є дійсним, є необмеженим.

Отже, оскільки на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру», тобто 26.04.2014, дозвіл № -412 від 16.09.2010 був дійним, то суд приходить до висновку, що станом на момент здійснення перевірки він був чинним та таким, термін дії якого є необмеженим.

Враховуючи вищевикладене, твердження відповідача про експлуатацію Дизель-генераторної установки ДЗС-275 без належного дозволу є таким, що не відповідає дійсності, внаслідок чого припис в даній частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання контролюючого органу в письмових запереченнях на необхідність переоформлення дозволу у зв'язку із зміною назви вулиці місцезнаходження позивача, судом відхиляються, адже відповідно до Акту перевірки, правопорушення кваліфіковано, як діяльність об'єкту підвищеної небезпеки без дозволу, а не діяльність об'єкту з дозволом, який не переоформлений у встановленому законом порядку.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено того, що об'єкт викидів - ДЗС-275 відноситься до 3-ї категорії, судом відхиляються, адже відповідно до ч.2 ст.71 КАС України обов'язок доведення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у м. Києві від 14.03.2017 №08/35п в частині зобов'язання Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути з Державної екологічної інспекції у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (код за ) судові витрати в сумі 800 грн (вісімсот гривень).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя П.О. Григорович