Справа № 814/281/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 липня 2017 року Справа № 814/281/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доУправління Міністерства внутрішніх справ в Миколаївській області (ліквідаційна комісія), вул. Декабристів, 5,Миколаїв,54001

треті особиУправління ПФУ в Баштанському районі Миколаївської області, вул. Ювілейна, 84,Баштанка,Баштанський район, Миколаївська область,56100 Головне Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській обл., вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54010
провизнання протиправними дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі- відповідач), за участю третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні позивачу документів на призначення пенсії за вислогою років та зобов'язати здійснити їх оформлення з розрахунку 40 днів за 1 місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено в оформленні пенсії за вислугу років, оскільки повинен був застосовувати норми, що діяли на момент зарахування позивача на службу.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в письмових запереченнях.

Представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 03.11.1995 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу.

Згідно наказу начальника Управління МВС України в Миколаївській області № 321 о/с від 06.11.2015 року позивач був звільнений у запас Збройних Сил України за п. 63 «з» (у зв'язку із скороченням штатів) з 06.11.2015.

Позивач звернувся до УМВС в Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років.

Відповідачем надано відповідь №147/05/14-2016 від 21.11.2016 року, якою позивачу відмовлено у нарахуванні пенсії за вислугою років, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу (22 роки 06 місяців і більше).

Так, згідно наявної в матеріалах справи довідки №415/14-2017 від 24.07.2017 р. вислуга років позивача складає 21 рік 05 місяців 09 днів.

Відповідно до пункту «б» ст.1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі-Закон), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з пунктом «а» ст. 12 Закону, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно ст. 17 Закону визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії. Жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, можуть бути встановлені підзаконними актами.

Також, постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» визначає лише порядок обчислення вислуги років (у тому числі на пільгових умовах) для призначення та виплати пенсій і грошової допомоги при наявному праві на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, вищезазначеними нормами чітко визначено перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років та стаж 22 роки та 6 місяців і більше для призначення пенсії за вислугою років. Матеріалами справи підтверджено, що у позивача на день звільнення вислуга років склала 21 рік 05 місяців і 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років. А також, відсутні підстави для розрахунку стажу 40 днів за 1 місяць, оскільки на час звільнення жодною нормою не передбачений такий розрахунок.

Позивач у своєму позові, як на підставу визнання неправомірною відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років посилається на норми Закону України «Про міліцію», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанову КМУ №393 від 17.07.1992 року, що діяли на момент зарахування позивача на службу.

Однак, таке посилання позивача є помилковим, оскільки на час звільнення позивача діяли вже інші норми, на підставі яких розраховується та призначається пенсія за вислугою років, а за ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Таким чином, відповідач відмовляючи позивачу у призначені пенсії за вислугою років діяв у відповідності до норм діючого законодавства України.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич