Справа № 802/860/17-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

26 липня 2017 р. Справа № 802/860/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання Демченка А.М.,

за участю представника позивача Кудельської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"

до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

про скасування постанови в частині, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог а предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови в частині.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.05.2007 року ОСОБА_2 уклав з АКІБ "УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №0 (а. с. 10-14) .

В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 17.05.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ "УкрСиббанк" (а. с. 15-18).

За умовами Іпотечного договору ОСОБА_3 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: місто Вінниця, АДРЕСА_1, а саме, приміщення літ. "А": підвал-приміщення №1-№11, №1-№7, №10-№13, №19-№20, №27-№39, 1 поверх - приміщення №IV-VІ.

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ "Кей-Колект" та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

17.05.2017 року позивачу, при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48267352 від 06.10.2015 року, виданою Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Не погоджуючись з постановою про арешт майна боржника, та оголошенням заборони на його відчуження, серія та номер: 48267352 від 06.10.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, уповноваженого представника до суду не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою.

Треті особи в судове засідання не з'явились, уповноважених представників до суду не направили. Судом вживались усі необхідні заходи з метою повідомлення останніх про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2. ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

17.05.2007 року ОСОБА_2 уклав з АКІБ "УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №0 (а. с. 10-14) .

За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки від 17.05.2007 року між ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк" (а. с. 15-18).

За умовами Іпотечного договору ОСОБА_3 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: місто Вінниця, АДРЕСА_1, а саме приміщення літ. "А": підвал-приміщення №1-№11, №1-№7, №10-№13, №19-№20, №27-№39, 1 поверх - приміщення №IV-VІ.

12.12.2011 року АКІБ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей-Колект", відповідно до договору факторингу №1 ( а. с. 19-23 ) свої права вимоги за зобов'язаннями Позичальника за кредитним договором. Того ж дня 12.12.2011 року АКІБ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей-Колект" відповідно до договору відступлення права вимоги за договором іпотеки ( а. с. 25-27) позивачу передано право вимоги за договором іпотеки.

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ "Кей-Колект" та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

17.05.2017 року позивачу, при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48267352 від 06.10.2015 року, виданою Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV (далі-Закон №898, у редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки 13.06.2008) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписали ч. 2 ст. 3 Закону №898 взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону №898).

За змістом частини 6 статті 3 Закону № 898 у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України №898 пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону №898).

Частиною 1 ст. 33 Закону № 898 встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. У випадку невиконання боржником відповідних договірних зобов'язань, іпотекодержатель має першочергове право задовольнити свої вимоги до іпотекодавця за рахунок предмета іпотеки з моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 вказаного Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За приписами ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст. 14 зазначеного Закону якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, враховуючи черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, визначеним Законом України "Про іпотеку" володіє першочерговим правом на задоволення своїх вимог щодо нерухомого майна.

Суд також зазначає, що на момент винесення оскаржуванх постанов, діяльність державних виконавців врегульовувалася Законом України "Про виконавче провадження", який втратив чинність з 05.10.2016 року.

Так, згідно ч. 1 ст. 54 вказаного Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

За приписами ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Накладення арештів органами державної виконавчої служби на предмет застави на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_1, а саме: приміщення літ."А": підвал-приміщення №1-№11, №1-№7, №10-№13, №19-№20, №27-№39, І поверх - приміщення №IV-VI, переданої позивачу в іпотеку, в рамках виконавчого провадження, стягувачами за якими є інші особи, порушує права позивача, як кредитора та іпотекодержателя з найвищим пріоритетом, оскільки позбавляє товариство можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна будь-яким із способів, передбачених Законом України Про іпотеку та іпотечним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48267352 від 06.10.2015 року, видану Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в частині накладення арешту на майно, а саме: на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_1, а саме: приміщення літ. "А": підвал-приміщення №1-№11, №1-№7, №10-№13, №19-№20, №27-№39, І поверх - приміщення №IV-VI.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" сплачений при зверненні судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар