Справа № 638/4905/17
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №638/4905/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м.Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: НАУМОВОЇ С.М.,

при секретарі: КРУПЕНКО Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №4 управління патрульної поліції у м.Харкові ДПП лейтенанта поліції Матвієнко Микити Валерійовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилається на наступне.

22 березня 2017 року о 12 год. 25 хв. інспектором роти №1 батальйону №4 УПП у.м.Харкові ДПП лейтенантом поліції Матвієнко М.В винесено постанову серії БР №702062 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, 22.03.2017 року о 12 год. 16 хв. вона керувала автомобілем по пр..Науки, 19 в м.Харкові та на перехресті з вул.. Космічна проїхала на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушила п. 8.7.3е ПДР України.

Позивачка вважає, що відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих у автоматичному режимі, а виноситься постанова відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення В даному випадку, за адресою: м.Харків, вул..Шевченка, 135-А. Тому, інспектор Матвієнко М.В. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив її права.

Разом з тим, на думку позивачки, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Тому, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Матвієнко М.В. не надав ОСОБА_1 можливості скористатись своїми правами передбаченими ст..268КУпАП у повному обсязі. Крім того, на її думку, інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст..245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Також, позивачка зазначає, що своїми діями Матвієнко М.В. грубо порушив вимоги ст..ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не згодна з постановою по суті, так як вона не перетинала перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а закінчувала маневр, що передбачено п.16.8 ПДР України. ОСОБА_1 діяла відповідно до п. 16.8 ПДР України, які не тільки дозволяють,а зобов'язують водія, який виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку, незалежно від сигналу світлофора на виїзді, і відповідно до п.8.11 ПДР, який дозволяє водієві, який не може при зміні сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжувати рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У судове засідання сторони не з'явились, позивачка подала через канцелярію суду заяву про слухання справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, відповідач причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи не надходило, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В п.3 ч 1 ст.288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серія БР №702062 від 22.03.2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП лейтенантом Матвієнко М.В., ОСОБА_1 визнано винною у порушенні п.8.7.3е ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 22.03.2017 року о 12 год. 16 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м.Харкові навпроти пр..Науки, 19 переїхала перехрестя пр..Науки та вул..Космічна на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушила п.8.7.3е ПДР за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП та не неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора патрульної поліції підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, суб'єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст..9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте у матеріалах справи міститься копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до ст..251 КУпАП цей доказ є належним та допустимим.

Позивачка жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог не надала, клопотань про витребування доказів суду не заявляла.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказі, висновків експертів. Згідно до ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин доводи позивачки в тій частині, що вона не порушувала Правил дорожнього руху не підтверджено доказами по справі.

Також відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції , уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції Органи розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені частиною 1,2,3 статті 122 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку, що доводи позивачки у частині порушення процедури винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не обґрунтовані.

Дослідивши докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, враховуючи вимоги статті 71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв у повній відповідності до вказаних вимог КУпАП, винесена ним постанова винесена законно та обгрунтовано, а тому в задоволенні позовних вимог позивачці слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково, та прийняти постанову про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За правилами ст.293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема: скасовує постанову і закриває справу.

За ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з урахуванням досліджених доказів по справі, суд вважає, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, є доведеним, а доводи, на які посилається позивачка, не спростовують правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст.3, 9-11, 69, 71, 86, 99, 100, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №4 управління патрульної поліції у м.Харкові ДПП лейтенанта поліції Матвієнко Микити Валерійовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Наумова