Справа № 208/3469/17(2а/208/227/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" серпня 2017 р.Справа № 208/3469/17(2а/208/227/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Депутата Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у справі № 208/3469/17 за позовом Депутата Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 до Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Заводського району Камянської міської ради, Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Південного району Камянської міської ради, Камянське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправним та скасування звернення, -

В С Т А Н О В И В:

Депутат Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 29.06.2017 року звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області, (треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Заводського району Камянської міської ради, Відділ ведення державного реєстру виборців Адміністрації Південного району Камянської міської ради, Камянське відділення поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області), в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області від 03.07.2017 року про звернення до Вищого керівного органу партії, місцева організація якого висунула його як депутата Камянської міської ради VII скликання, щодо його відкликання як депутата за народною ініціативою, а саме до Вищого керівного органу Партії Всеукраїнське обєднання «Батьківщина»;

- визнати протиправним та скасувати звернення Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області до Вищого керівного органу Партії Всеукраїнське обєднання «Батьківщина» щодо відкликання його як депутата Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 за народною ініціативою.

Також, позивач подав суду першої інстанції заяву, якою просив суд забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії постанови Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року про звернення до Вищого керівного органу партії, місцева організація якої висунула його як депутата Камянської міської ради VII скликання щодо відкликання депутата за народною ініціативою, а саме до Вищого керівного органу Партії Всеукраїнське обєднання «Батьківщина»;

- до набрання рішення суду законної сили заборонити Камянській міській виборчій комісії Дніпропетровської області вчиняти будь-які дії щодо відкликання його як депутата Камянської міської ради VII скликання за народною ініціативою, в тому числі заборонити звертатися до Вищого керівного органу партії, місцева організація якої висувала відповідного депутата, щодо відкликання депутата Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 за народною ініціативою; заборонити визнавати обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації партії.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 13 липня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не обґрунтовано та не додано доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови Камянської міської виборчої комісії Дніпропетровської області від 03 червня 2017 року №17 вирішено звернутись до вищого керівного органу Партії Всеукраїнське обєднання «Батьківщина», місцева організація якої висувала депутата ОСОБА_3 до Камянської міської ради VII скликання, щодо відкликання депутата за народною ініціативою (а.с.11).

Саме вказана постанова і оскаржується позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведеної норми процесуального права, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до субєкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обовязковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Обґрунтовуючи своє клопотання про забезпечення позову, позивач зазначив, що у випадку задоволення позову та проходження справи через апеляційну інстанцію і, відповідно, набрання законної сили судовим актом після оскарження зацікавленою стороною, відновлення порушеного права та законного інтересу позивача взагалі стане неможливим, так як діюче законодавство не встановлює випадку позбавлення повноважень визнаного обраним депутатом наступним за черговістю кандидатом у депутати від місцевої партії, внаслідок поновлення раніше відкликаного.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що на теперішній час позивач не позбавлений статусу депутата та продовжує здійснювати свої повноваження як депутат.

Дослідивши наведені у клопотанні позивача аргументи, оцінивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам останнього, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтування позивача суперечать законодавчому визначенню статусу депутата, наданого статтею 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», якою визначено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад.

Отже, статус депутата безпосередньо не повязаний з реалізацією особистих інтересів та прав позивача.

Крім того, з огляду на характер спірних правовідносин, зупинення дії рішення відповідача не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки по суті буде продовжувати депутатські повноваження позивача всупереч волі виборців, що є вирішенням справи по суті.

Отже, надаючи юридичну оцінку заявленому клопотанню про забезпечення адміністративного позову відповідно до ст.117 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не обґрунтовано підстави для забезпечення адміністративного позову.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 117, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Депутата Камянської міської ради VII скликання ОСОБА_3 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у справі № 208/3469/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у справі № 208/3469/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі ухвалу складено 04 серпня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак