Справа № 806/2095/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Житомир справа № 806/2095/17

категорія 3.7.2

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та дозволу на сплату його залишкової вартості та його переоформлення.

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, на ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її рідня сестра, ОСОБА_2, 1959 року народження, як інвалід I групи мала право на пільгових умовах на забезпечення автомобілем незалежно від медичних показань. Вказує, що з листопада 2015 року ОСОБА_2 переселилася до ОСОБА_1 у м. Київ, де позивач здійснювала за нею догляд, вела спільне господарство, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

За твердженнями позивача, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.04.2017 роуц по справі №295/3304/17 було встановлено факт, що позивач, ОСОБА_1, спільно проживала за адресою АДРЕСА_1 та постійно доглядала свою сестру, ОСОБА_2, інваліда дитинства з грудня 2014 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що звернулась 20.04.2017 року, у визначений законодавством термін, до відповідача із вимогою щодо надання дозволу на перереєстрацію на ім'я ОСОБА_1, як на іншого члена сім'ї, автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

За твердженнями позивача, їй було відмовлено з посиланням на те, що вона не була зареєстрована із ОСОБА_2 за однією адресою, що не відповідає п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року.

На думку позивача, Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації віднісся поверхнево до розгляду її заяви.

Зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Наголошує, що один лише факт відсутності реєстрації за певною адресою не може бути самостійною підставою для обмеження законних прав та інтересів особи.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення слухання повідомлена належним чином. В прохальній частині позовної заяви вказала розгляд справи провести в письмовому провадженні та без її участі.

Представник відповідача до суду прибула, надала письмові пояснення вих. №3061/07 від 01.08.2017 року, відповідно до змісту яких щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Визнає, що позивач за наявності законних підстав та у межах встановленого законодавством строку звернулась із вимогою щодо надання дозволу на перереєстрацію на ім'я ОСОБА_1, як на іншого члена сім'ї, автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, однак отримала відмову на підставі п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року. (а.с. 32-34) Подала заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 31).

Враховуючи неявку сторін та керуючись приписами ст. 41, ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №730703 від 29.09.2011, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом з дитинства, група інвалідності перша, інвалідність встановлено безтерміново, потребує постійного догляду. (а.с. 12)

Згідно довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації №40/12 від 09.01.2007 року, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 Головним управлінням праці та соціального захисту населення облдержадміністрації - рішенням колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації №42 від 18 грудня 2006 року, ОСОБА_2, інваліду 1 групи з дитинства, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, видано автомобіль ЗАЗ-110206-41, на пільгових умовах (доплата 30% від вартості транспортного засобу) з правом керування члена сім'ї - ОСОБА_3. Автомобіль видано без права продажу, дарування і передачі іншій особі. (а.с. 15).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_2, НОМЕР_3, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, про що 21.09.1959 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №1476. Батьками зазначено: матір - ОСОБА_4, батько - ОСОБА_5. (а.с. 17).

Як встановлено із копії свідоцтва про народження ОСОБА_1, НОМЕР_4, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, про що 23.10.1955 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №1473. Батьками зазначено: матір - ОСОБА_4, батько - ОСОБА_5. (а.с. 22).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб 18 листопада 1975 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 18.11.1975 року зроблено запис №3771 (а.с. 22).

Сукупність наведених документів підтверджує факт того, що ОСОБА_1 є рідньою сестрою ОСОБА_8.

Відповідно да наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 29.10.2016 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років, про що 29.10.2016 року зкладено відповідний актовий запис №16473 (а.с. 8).

Відповідно до змісту акту ЖРЕО №407 від 31.01.2015 року, встановлено, що дійсно за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2. Під час відвідування квартири №59 ОСОБА_2, а також її речі знаходилися у квартирі. (а.с. 24).

Як встановлено із наявної у матеріалах справи копії довідки Комунального концерну "Центр комунального сервісу" №839 від 22.03.2017 року, ОСОБА_2 1959 року народження дійсно проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 23).

Питання становлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зокрема, були предметом розгляду у справі №295/3304/17.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2017 року у справі №295/3304/17 встановлено факт, що ОСОБА_1 спільно проживала за адресою АДРЕСА_1 та постійно доглядала свою сестру, ОСОБА_2, інваліда дитинства з грудня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25 та зворот).

20 квітня 2014 року позивач звернулася із заявою на адресу т.в.о. начальника Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 про надання дозволу на викуп автомобіля марки ЗАЗ модель 110206, 2006 року випуску, який був у використанні її сестри ОСОБА_2, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до змісту заяви вказує, що після смерті матері, ОСОБА_4, яка мала право керувати автомобілем, позивач проживала разом із сестрою та здійснювала за нею догляд. Зазначає, що має намір переоформити автомобіль на своє ім'я. (а.с. 26).

Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листом вих. №2029/02 від 22.05.2017 року повідомив позивачу, що її звернення розглянуто. зазначив, що в документах, які надійшли до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації зазначено, що ОСОБА_1 на час смерті інваліда за місцем реєстрації інваліда не була зареєстрована, тому розглянути питання про надання дозволу на переоформлення автомобіля "ЗАЗ 110206" 20006 року випуску, яким була забезпечена ОСОБА_2, на даний час, на жаль, не має можливості. також повідомлено, що випадку незгоди із відповіддю, ОСОБА_1 має право на її оскарження в судовому порядку. (а.с.27 та зворот).

Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю, вважаючи що Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації протиправно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на переоформлення автомобіля "ЗАЗ 110206" 20006 року випуску, яким була забезпечена ОСОБА_2, позивач звернулась із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року №2961-IV (далі - Закон №2961-IV), держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Частиною 9 статті 26 Закону №2961-IV встановлено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (далі - Порядок).

Абзацом шостим пункту 16 Порядку передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Відповідно до абзаців сьомого та восьмого пункту 16 Порядку визначено, що розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Здійснивши системний аналіз наведених правових норм суд погоджується із доводами відповідача та вказує, що згідно положень п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, автомобіль надається іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Як встановлено із наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, в той час як місцем реєстрації позивача визначено: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене та положення п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, відповідач при наданні відмови, оформленої листом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації вих. №2029/02 від 22.05.2017 року, діяв правомірно, на підставах, у межах та у порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та дозволу на сплату його залишкової вартості та його переоформлення не підлягають задоволенню.

Водночас, з метою належного захисту прав позивача чуд зазначає наступне.

Стаття 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 р. п. 83).

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що у позивача як у члена сім'ї померлого інваліда, виникли законні сподівання щодо надання дозволу (письмового розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1,номер двигуна НОМЕР_2, на ОСОБА_1 після сплати залишкової вартості автомобіля, однак вона фактично була позбавлена можливості реалізувати своє право.

Відповідачем у письмових поясненнях визнано, що позивач має законні підстави для отримання довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу, дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, та дозволу (письмового розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, на ОСОБА_1, однак в силу положень п. 16 Порядку №999 та враховуючи факт, що ОСОБА_1 на час смерті інваліда за місцем реєстрації інваліда не була зареєстрована, Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не в змові позитивно розглянути питання про надання дозволу на переоформлення автомобіля "ЗАЗ 110206" 20006 року випуску, яким була забезпечена ОСОБА_2

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 листопада 2001 року по справі №1-31/2001 (справа щодо прописки) зазначив, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (стаття 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (стаття 33 Конституції України).

Реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Факт спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та догляду за сестрою, ОСОБА_2, інвалідом дитинства з грудня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено Богунським районним судом м. Житомира по справі №295/3304/17 (а.с. 25 та зворот).

Зазначені обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи копією акту ЖРЕО №407 від 31.01.2015 року (а.с. 24) та копією довідки Комунального концерну "Центр комунального сервісу" №839 від 22.03.2017 року (а.с. 23).

Згідно ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою забезпечення можливості реалізації прав, свобод та законних інтересів позивача, суд вважає необхідним зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 довідку-рахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

Крім того, здійснивши системний аналіз правових норм та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, на ОСОБА_1.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем доведено, а відповідачем та наявними у матеріалах справи не спростовано наявність підстав для зобов'язання Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, на ОСОБА_1, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 8, 11, 41, 71, 72, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 довідку-рахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл (письмове розпорядження) на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-110206-41" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, на ОСОБА_1.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 02 серпня 2017 р.