Справа № 821/33/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2017 р. м. Київ К/800/43263/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Мороз Л.Л.,

Єрьоміна А.В.,

секретар судового засідання: Бугаєнко Н.В.,

за участю: прокурора - Чубенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» до Інспекції з питань захисту споживачів в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» звернулося до Інспекції з питань захисту споживачів в Херсонській області (далі - Інспекція) про визнання незаконними дій Інспекції щодо проведення перевірки та складення акту від 11 листопада 2013 року № 00000439, визнання протиправною та скасування постанови від 5 грудня 2013 року № 192 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено.

Визнано незаконними дії Інспекції щодо проведення перевірки та складання акту від 11 листопада 2013 року № 00000439 і визнано незаконною та скасовано постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 5 грудня 2013 року № 192.

Не погодившись із судовим рішеннями суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Херсонської області звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 жовтня 2013 року народний депутат ОСОБА_2 звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_3 з депутатським зверненням № 216-к з метою вжиття заходів прокурорського реагування для припинення порушень прав споживачів та здійснення перевірки торгівельної мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» на факт продажу контрафактної продукції та несертифікованої продукції.

Держспоживінспекція України на підставі листа Генеральної прокуратури України від 21 жовтня 2013 року № 07/1/3-16314-13 та депутатського звернення народного депутата України ОСОБА_2 від 11 жовтня 2013 року № 216-к доручила територіальним органам Держспоживінспекції України за списком провести позапланові заходи та повідомити про результати перевірок Держспоживінспекцію України в термін до 11 листопада 2013 року, що підтверджується листом № 5090-2-7/6.

6 листопада 2013 року Держспоживінспекція України надала згоду № 03/7-10167-2013 на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Інспекцією.

Наказом відповідача від 06 листопада 2013 року № 157 посадовим особам Інспекції доручено здійснити позапланову виїзну перевірку позивача у період з 11 листопада 2013 року по 21 листопада 2013 року.

В ході перевірки відповідачем встановлено порушення статті 15 Закону № 1023-XII, а саме відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації для споживачів на маркуванні товарів, у супровідних документах, упаковці чи у будь-якій наочній формі про виробника, його місцезнаходження, адресу, дату виготовлення, відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами та застереження щодо застосування окремих товарів, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами, відомості про умови збереження, строк придатності товару, відомості про необхідні дії споживача після його закінчення, а також про можливості, наслідки в разі невиконання цих дій. За результатами перевірки 11 листопада 2013 року складений акт № 00000439.

На підставі акту перевірки, 5 грудня 2013 року Інспекція прийняла постанову № 192 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону № 1023-XII у вигляді штрафу в розмірі 38428,68 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка проведена контролюючим органом в рамках здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції, за наявністю законних для цього підстав, доказів порушення процедури та порядку накладення штрафу позивачем не надано.

Скасувавши рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 6 Закону України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон № 877-V) однією із підстав для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Механізм здійснення державного контролю посадовими особами Держспоживінспекції України та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства регулюється Порядком проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 7 березня 2012 року № 310 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, з підстави звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 та 3.1 Порядку перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки встановлюються обставини, які призвели до порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про законність дій посадових осіб Інспекції щодо проведення перевірки та обґрунтованість і законність прийняття Інспекцією наказу на проведення перевірки та надання направлень на її проведення. Також перевірку об'єкту торгівлі, що належить позивачу, проведено з дотриманням та наявності встановлених законом підстав для проведення позапланових перевірок, а саме: звернення народного депутата України, листа Генеральної прокуратури України, листів Держспоживінспекції України, згоди Держспоживінспекції України на проведення позапланової перевірки.

Доводи позивача про те, що посадова особа Інспекції вийшла за межі питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення позапланового заходу, є безпідставними з огляду на те, що направленням на проведення перевірки визначено, що перевірка проводиться з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг на дотримання Закону № 1023-XII та інших нормативних та нормативно-правових актів в межах наданих повноважень у відповідності до статті 26 Закону № 1023-XII, а не тільки з питань перевірки фактів продажу контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні.

За змістом статті 15 Закону № 1023-XII споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Вказана інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Пунктом 21 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 передбачено обов'язок суб'єкта господарювання надавати споживачеві (покупцеві) у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари.

Частиною першою статті 26 Закону № 1023-XII передбачено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів, перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; забороняти суб'єктам господарювання реалізацію споживачам продукції, зокрема, на яку відсутні документи, що засвідчують її відповідність вимогам нормативних документів, ввезеної на територію України без документів, які підтверджують її належну якість; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 23 Закону № 1023-XII у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням встановлення перевіркою обставин відсутності на час проведення перевірки у позивача необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, Інспекцією обґрунтовано прийнято спірні припис та постанову відносно «Сав-Дістрибьюшн» і підстави для їх скасування відсутні, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Посилання позивача на помилки в обрахунку розміру штрафної санкції, як на підставу незаконності спірної постанови, не можуть бути взяту судом до уваги з огляду на те, що позивачем ні судам, ні посадовим особам Інспекції не надано іншої інформації про вартість товару (партії товару), на підставі якої і здійснюється обрахування розміру штрафної санкції.

Окремо варто зазначити, що скасування Міністерством економічного розвитку і торгівлі України наказу про проведення позапланової перевірки не є безумовною підставою для визнання такої перевірки незаконною та не тягне за собою скасування всіх наступних прийнятих рішень орану владних повноважень, які прийняті за результатами такої перевірки, за умови, що така перевірка вже проведена та встановлено обставини, які стали підставою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції помилково скасував його законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з частиною першою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню з залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді