Справа № 826/9906/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9906/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 липня 2017 року 08:50 справа №826/9906/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЮ-ДОМ”

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2016 року відкрито провадження у справі №826/9906/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 29 вересня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта ДПІ у Печерському районі від 13 травня 2015 року №14/26-55-15-01 про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік встановлено, що позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме: сума самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток за звітний податковий період у розмірі 14 066,00 грн. з граничним терміном сплати 11 березня 2015 року фактично сплачено 12 березня 2015 року, тобто із затримкою 1 календарний день.

Позивач не погоджується зі спірними податковим повідомленням-рішенням та зазначає, що сплатив суму грошового зобов’язання з податку на прибуток вчасно, оскільки платіжне доручення про сплату податку на прибуток подано через електронну систему клієнт-банк в ПАТ КБ “Приватбанк” та проведено банком 11 березня 2016 року, а граничним строком сплати суми податкового зобов’язання, визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік, є 12 березня 2014 року.

Відповідач у письмовому запереченні проти адміністративного позову зазначив, що з моменту подання позивачем платіжних доручень та на час розгляду справи до ДПІ у Печерському районі не надійшли відомості про зарахування сплачених позивачем коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, а тому застосування штрафних санкцій є правомірним.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на прибуток зобов’язаний сплатити визначену ним суму податкового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов’язання з податку на прибуток відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 152.9 статті 152 Податкового кодексу України для цілей оподаткування податком на прибуток використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал.

За правилами підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пункт 49.20 статті Податкового кодексу України встановлю, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Тобто, граничний строк подання податкової декларації може зміститись у випадку, якщо останній день такого строку припадає на вихідний або святковий день.

Суд встановив, що останнім днем подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік є 03 березня 2014 року (понеділок), оскільки 01 березня 2015 року припадає на вихідний день – неділю.

Таким чином, узгоджене податкове зобов’язання з податку на прибуток, визначене платником податків у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, підлягає сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання податкової декларації, тобто, не пізніше 13 березня 2015 року.

Згідно з платіжним дорученням від 11 березня 2015 року №412 сплата ТОВ “АЛЮ-ДОМ” суми податкового зобов’язання з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 14 066,00 грн. проведена банком 11 березня 2014 року, тобто, до спливу граничного строку.

Як зазначено в акті перевірки та в інтегрованій картці з податку на прибуток, ТОВ “АЛЮ-ДОМ” сплатило суму податкового зобов’язання з податку на прибуток за 2014 рік з порушенням граничного строку, а саме 12 березня 2015 року; однак, суд звертає увагу, що останнім днем сплати податку на прибуток є 13 березня 2015 року; тобто, у будь-якому випадку, навіть за даними акта перевірки, позивач сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання вчасно.

Оскільки позивач сплатив суму податкового зобов’язання з податку на прибуток до закінчення граничного строку сплати, застосування до ТОВ “АЛЮ-ДОМ” штрафних санкцій відповідно до статті 126 Податкового кодексу України є безпідставним.

Стосовно посилань у письмовому запереченні проти позову на те, що з моменту подання позивачем платіжних доручень та на час розгляду справи до ДПІ у Печерському районі не надійшли відомості про зарахування сплачених позивачем коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, то зазначене спростовується матеріалами справи та змістом акта перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “АЛЮ-ДОМ” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЮ-ДОМ” задовольнити повністю.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЮ-ДОМ” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко