Справа № 813/1931/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року справа № 813/1931/17

17 год 00 хв зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Кондри О.Я.,

представника відповідача Дорош А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лембуд» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Лембуд» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 21.12.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що наявність товару, який відчужувався не оспорюється, сам по собі факт недоліків в оформленні окремих документів ще не свідчить про фіктивність операцій. На думку позивача, зміст господарських операцій відповідач не досліджував, брав до уваги лише податкову інформацію, запити до контрагентів не надсилалися. При цьому, номенклатура товару, що відчужувався, збігається з номенклатурою придбаного товару, розбіжностей в Єдиному реєстрі податкових накладних не виявлено. Висновок відповідача про те, що товари не використовувались в господарській діяльності позивача не відповідає іншим висновкам акта перевірки. Крім цього, діяльність його контрагентів не викликала сумнівів, керівниками зазначених підприємств надані статутні та реєстраційні документи, які свідчили, що останні є належними суб'єктами господарської діяльності та платниками податків на загальних підставах.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що за результатами перевірки позивача відповідач встановив, що господарські операції між ТзОВ «Лембуд» і його контрагентами фактично не відбулися. На думку представника відповідача, про це свідчить відсутність даних про наявність у контрагентів позивача достатніх ресурсів для виконання будь-яких робіт (зокрема, відсутня інформація щодо штатної чисельності працівників, наявність основних засобів, інших активів тощо), відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця), відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні), відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств. Вказане, на думку відповідача, свідчить про порушення позивачем податкового законодавства, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, а підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з таких підстав.

Суд встановив, що ТзОВ «Лембуд» зареєстроване Львівським міським управлінням юстиції, свідоцтво про державну реєстрацію від 06.05.2015 №0036540, , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Пасічна, 95.

Фактично ТзОВ «Лембуд» знаходиться за адресою: 79000, м.Львів, вул.Пасічна, 95.

ТзОВ «Лембуд» (суборендар) укладено договір №б/н від 01.11.2015 оренди нерухомого майна з (орендодавцем) ТзОВ «Аква Маріс» про передачу в тимчасове платне володіння і користування майнового комплексу, розташованого за адресою: 79000, м.Львів, вул.Пасічна, 95.

Позивач взятий на податковий облік в органах державної податкової служби 06.05.2015, станом на 30.06.2016 перебуває на обліку в Личаківській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

У періоді, який перевірявся, суб'єкт господарювання був платником: податку на прибуток підприємства; податку на додану вартість; податку на доходи фізичних осіб; військового збору.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1. ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), наказу ГУ ДФС у Львівській області від 25.07.2016 №692 «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ТзОВ «Лембуд»», відповідач провів документальну перевірку планову виїзну ТзОВ «Лембуд» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 06.05.2015 по 30.06.2016, за результатами якої складено акт від 06.12.2016 №296/13-01-14-01/39780161 (далі - Акт перевірки)(а.с.6-170 т.1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст187, п.198.5ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України ТзОВ «Лембуд» чим занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість та відповідно, податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 554188,31грн., в тому числі за грудень 2015 року на суму 303274,80грн., квітень 2016 року - 37645,18грн., за травень 2016 року - 83250,00грн., за червень 2016 року на суму 130018,33грн.;

- п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187 ПК України безпідставно завищено податкове зобов'язання (не підтверджується факт реалізації товарів) з податку на додану вартість за період з 06.05.2015 по 30.06.2016 за виписаними податковими накладними на адресу ТзОВ «Хорнет - М», ТзОВ «Адріа Компані», ТзОВ «Дартер», ТзОВ «Брукс Компані», ТзОВ «К-М Груп», ТзОВ «Вестем ЛТД», ПП «Аеропостач», ТзОВ «Антаресгруп», ТзОВ «Гала Альянс», ТзОВ «Гобелен Торг», ТзОВ «Зентайм», ТзОВ «Містрал», СФГ «Любава», ТзОВ «ДК Талан»,ТзОВ «Отіс Харт ЛТД», ТзОВ «Сірмой», ТзОВ «Тонбудпроект», ТзОВ «Файне місто», ТзОВ «Гіацинт», ТзОВ «Елайтінг», ТзОВ НВКФ «Електронспецсервіс», ПП «АБ Еліт Собр», ТзОВ «Інвестиційне Рейтингове агенство «Незалежний страховий індекс», ТзОВ «Скіфремторг», ТзОВ «Векас Груп» на загальну суму 30673781,57грн.;

- п.189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198 ПК України занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку використанням товарів не в господарській діяльності підприємства всього у сумі 30673781,57грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 692735,38грн. (554188,31грн. за основним платежем та 138547,07грн. за штрафними санкціями) (а.с.5 т.1).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог вказаного Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень вказаного розділу.

Згідно з п. 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та /або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачене законодавством.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V вказаного Кодексу.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 вказаного Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, в розумінні ст.1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз. 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З врахуванням вказаної позиції суд досліджує обставини щодо реальності господарських операцій позивача з контрагентами - ТзОВ «Елайтінг», ТзОВ НВКФ «Електронспецсервіс», ПП «АБ Еліт Собр», ТзОВ «Інвестиційне Рейтингове агенство «Незалежний страховий індекс», ТзОВ «Скіфремторг», ТзОВ «Векас Груп».

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (продавець) та ПП «АБ Еліт Собр» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 14.10.2015 № 14/10/15, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобов'язується прийняти і сплатити його за умовами даного Договору (а.с.213-214 т.1).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до вимог ст.ст.203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, кількість та ціна товару за Договором вказується у видаткових накладних.

Згідно з п.2.1 Договору оплата за Договором здійснюється протягом 30 днів, після отримання Товару Покупцем.

Згідно з п.2.2 Договору термін оплати Товару, визначений у п.2.1 Договору, може бути переглянутий за домовленістю Сторін, яка може бути висловлена в усній або письмовій формі.

Згідно з п.2.3 Договору розрахунки проводяться в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.3.1 Договору поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. У разі зміни умов щодо поставок Товару, такі зміни повинні бути оформлені у письмовій формі додатковою угодою до цього Договору, що буде його невід'ємною частиною.

Згідно з п.3.1.1 Договору склади Продавця знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Персенівка,70.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав видаткові накладні (а.с.215-232), податкові накладні (а.с. 194-211 т.1).

Вказані податкові накладні не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству.

Оплата за проданий товар підтверджується оборотно -сальдовими відомостями та визнається сторонами (а.с.212 т.1).

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (продавець) та ТзОВ «Скіфремторг» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 16.05.2016 № 16/10/16, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобов'язується прийняти і сплатити його за умовами даного Договору (а.с.246-247 т.1).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до вимог ст.ст.203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, кількість та ціна товару за Договором вказується у видаткових накладних.

Згідно з п.2.1 Договору оплата за Договором здійснюється протягом 30 днів, після отримання Товару Покупцем.

Згідно з п.2.2 Договору термін оплати Товару, визначений у п.2.1 Договору, може бути переглянутий за домовленістю Сторін, яка може бути висловлена в усній або письмовій формі.

Згідно з п.2.3 Договору розрахунки проводяться в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.3.1 Договору поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. У разі зміни умов щодо поставок Товару, такі зміни повинні бути оформлені у письмовій формі додатковою угодою до Договору, що буде його невід'ємною частиною.

Згідно з п.3.1.1 Договору склади Продавця знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Персенівка,70.

На підтвердження реального виконання договору позивач надав видаткові накладні (а.с.249-205 т.1, а.с. 1-9 т.2), податкові накладні (а.с.233-244 т.1).

Вказані податкові накладні не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству.

Оплата за проданий товар підтверджується оборотно -сальдовими відомостями та визнається сторонами.

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (продавець) та ТзОВ НВКФ «Електронспецсервіс» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 12.10.2015 № 12/10/15, відповідно до якого позивач зобов'язується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобов'язується прийняти і сплатити його за умовами даного Договору (а.с.17-18 т.2).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до вимог ст.ст.203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, кількість та ціна товару за Договором вказується у видаткових накладних.

Згідно з п.2.1 Договору оплата за Договором здійснюється протягом 30 днів, після отримання Товару Покупцем.

Згідно з п.2.2 Договору термін оплати Товару, визначений у п.2.1 Договору, може бути переглянутий за домовленістю Сторін, яка може бути висловлена в усній або письмовій формі.

Згідно з п.2.3 Договору розрахунки проводяться в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.3.1 Договору поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. У разі зміни умов щодо поставок Товару, такі зміни повинні бути оформлені у письмовій формі додатковою угодою до Договору, що буде його невід'ємною частиною.

Згідно з п.3.1.1 Договору склади Продавця знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Персенівка,70.

На підтвердження реального виконання договору позивач надав видаткові накладні (а.с. 19-24 т.2), податкові накладні (а.с.10-16 т.2).

Вказані податкові накладні не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству.

Оплата за проданий товар підтверджується оборотно -сальдовими відомостями та визнається сторонами (а.с.16 т.2).

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (продавець) та ТзОВ «Елайтінг» (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 15.03.2016 № 15/03/16, відповідно до якого позивач зобов'язується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобов'язується прийняти і сплатити його за умовами даного Договору (а.с.138-139 т.2).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до вимог ст.ст.203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, кількість та ціна товару за Договором вказується у видаткових накладних.

Згідно з п.2.1 Договору оплата за Договором здійснюється протягом 30 днів, після отримання Товару Покупцем.

Згідно з п.2.2 Договору термін оплати Товару, визначений у п.2.1 Договору, може бути переглянутий за домовленістю Сторін, яка може бути висловлена в усній або письмовій формі.

Згідно з п.2.3 Договору розрахунки проводяться в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.3.1 Договору поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. У разі зміни умов щодо поставок Товару, такі зміни повинні бути оформлені у письмовій формі додатковою угодою до Договору, що буде його невід'ємною частиною.

Згідно з п.3.1.1 Договору склади Продавця знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Персенівка,70.

На підтвердження реального виконання договору позивач надав видаткові накладні (а.с. 140-229 т.2), податкові накладні (а.с.25-134 т.2,).

Вказані податкові накладні не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству.

Оплата за проданий товар підтверджується оборотно -сальдовими відомостями та визнається сторонами (а.с.135-137 т.2).

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (продавець) та ТзОВ «Інвестиційне Рейтингове агентство «Незалежний страховий індекс» (покупець) в усній формі укладено договір щодо купівлі-продажу товару.

На підтвердження реального виконання договору позивач надав видаткові накладні (а.с. 92-99 т.3), податкові накладні (а.с.100-107 т.3).

Вказані податкові накладні не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству.

Оплата за проданий товар підтверджується оборотно -сальдовими відомостями та визнається сторонами (а.с.135-137 т.2).

Суд встановив, що між ТзОВ «Лембуд» (поручитель) та ТзОВ «Векас Груп» (боржник) укладено договір поруки від 01.04.2016 №01042016/1, відповідно до якого поручитель зобов'язується надати боржнику послуги платної боржником поруки перед кредиторами боржника за поставлений цемент, а боржник зобов'язується сплатити поручителеві плату (а.с.118-120 т.3).

В ході розгляду справи суд встановив, що оплата за вказаним договором не фактично не проведена. Тому, безпідставним є проведення контролюючим органом відповідних донарахувань з податку на додану вартість.

Для підтвердження обставин щодо використання в господарській діяльності складів, де зберігався проданий товар, позивач надав господарський договір оренди №13/15-ЛБ від 01.06.2015, укладений з ТзОВ «Трентова ЛТД» (оренда складського приміщення за адресою: м.Львів, вул.Персенківка,70) (а.с.1-5 т.3); акти приймання передачі по господарському договору оренди від 01.06.2015(а.с.6-7 т.3); договір оренди №10 від 10.08.2016, укладений з ПП «Інсталпласт-ХВ» (оренда складського приміщення за адресою: Львівська область, Городоцький район, с.Черлянське Передмісття)(а.с.8-10 т.3); договір суборенди нежитлового приміщення №03/16-ДП від 01.01.2016, укладений з ФОП ОСОБА_5 (оренда нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1)(а.с.11-15 т.3).

Позивач надав також штатні розписи, з яких вбачається, що в нього достатньо робочого персоналу, необхідного для здійснення зазначених господарських операцій (а.с.16-17).

Таким чином, позивач надав усі первинні бухгалтерські документи, складання яких передбачено умовами відповідних договорів на підтвердження фактичного виконання сторонами їх умов. У висновках акта перевірки не міститься будь-яких застережень щодо невідповідності документів вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім цього, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на думку відповідача, діяльності його контрагента, та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у податкового органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до цієї особи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази спростовують доводи відповідача про те, що господарські операції не мали реального характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Суд також зазначає, що перевіркою не встановлено, що здійснені позивачем господарські операції з контрагентами суперечать (є нетиповими) видам діяльності позивача або є збитковими.

Суд встановив, що на час здійснення господарських операцій контрагенти позивача перебували на обліку в органах ДФС та були зареєстрованими у встановленому законом порядку платниками податку. Відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних обставин.

З огляду на викладене, в ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що позивач належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (складання яких передбачено умовами відповідних договорів), податковими накладними, складеними з дотриманням вимог податкового законодавства, документами, що свідчать про продаж товару, підтвердив, що господарські операції з контрагентами обумовлені діловою метою, мали реальний характер і фактично виконані.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивач не порушив вимоги податкового законодавства в межах спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 21.12.2017 є протиправним, і тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 10391,04грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 21.12.2017.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лембуд» судовий збір у сумі 10391грн.04коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик