Справа № 127/3384/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3384/17

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

01 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно протоколу №471 від 15.04.2016 року управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, і відсутності необхідного спеціального стажу роботи в 12 років 06 місяців. Рішення мотивоване тим, що відсутні підстави для зарахування періодів роботи позивача огранувальником алмазів в діаманти в ТОВ «МОСАЛМАЗ» з 01.11.2005 року по 12.02.2009 року та з 01.06.2010 року по 12.03.2015 року, так як відсутні підтверджуючі документи про проведення атестації. Відповідачем визначено, що загальний трудовий стаж позивача становить 33 роки 06 місяців, в тому числі пільговий стаж (робота за Списком №2) - 12 років 05 місяців 16 днів.

Позивач вказує про безпідставне не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.11.2005 року по 12.02.2009 року та з 01.06.2010 року по 12.03.2015 року, зважаючи, що наявні відповідні документи, а проведення атестації не є обов'язком працівника. З огляду на наведене позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, досягнувши, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, віку в 55 років, маючи достатній загальний стаж роботи та з урахуванням встановленого в судовому засіданні спеціального стажу роботи за період з 01.11.2005 року по 01.09.2008 року та за період роботи з 12.09.2014 року по 12.03.2015, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, мав право на її призначення. Отже, дії відповідача з відмови у призначенні пенсії позивачеві за віком на пільгових умовах та рішення про відмову в її призначенні слід визнати протиправними.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Професія огранувальника алмазів в діаманти включена до Списку №2.

Що ж до вимоги про проведення атестації (саме відсутність такої інформації стало підставою для відмови у зарахуванні до стажу певного періоду роботи), слід зазначити, що відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1992 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на цьому підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1992 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці та соціальної політики України разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади, яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказаний висновок відповідає висновкам щодо застосування норм матеріального права, які містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року,12 квітня 2016 року (№№51-585а14, 21-6501а15 відповідно).

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для встановлення права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території любої із цих держав, а також на території бувшого СРСР за час до вступу в силу даної угоди.

Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до матеріалів справи позивач в спірний період працював в Російській Федерації. Вперше атестацію робочих місць в цій державі почали проводити лише з 01.09.2008 року відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я РФ від 31.08.2007р. №569 "Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці". Надалі питання атестації робочих місць регулювалося наказом від 26.04.2011 №342Н, а у зв'язку з прийняттям Федерального закону від 28.12.2013 року №426-ФЗ " Про спеціальну оцінку умов праці" на зміну атестації робочих місць прийшла спеціальна оцінка. Спеціальна оцінка є єдиним комплексом послідовних заходів по ідентифікації шкідливих та (або) небезпечних умов виробничої сфери і трудового процесу і оцінка рівня їх впливу на працівника з урахуванням відмінностей їх фактичних значень від встановлених нормативів умов праці і застосування засобів індивідуальної і колективного захисту працівників. Спеціальна оцінка проводиться раз на п'ять років.

Встановлено, що звертаючись із заявою про призначення пенсії до відповідача, позивач досяг віку понад 55 років, адже народився 18.10.1960 року, а тому за наявності достатнього загального стажу роботи в 30 років та не менше 12 років 06 місяців пільгового стажу, мав право на призначення пенсії на пільгових умовах, що передбачено ст. 13 зазначеного Закону.

Позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлену трудову книжку, що містять належно оформлені записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання. Крім того, позивачем надана уточнююча довідка від 12.03.2015 року, видана ТОВ «МОСАЛМАЗ», відповідно до якої позивач з 01.11.2005 року по 12.02.2009 року та з 01.06.2010 року по 12.03.2015 року працював на посаді огранувальника алмазів в діаманти, працював повний робочий день, в режимі повної зайнятості, без суміщення професій, а також надав картку спеціальної оцінки умов праці, складену 12.09.2014 року комісією по проведенню спеціальної оцінки умов праці ТОВ «МОСАЛМАЗ». Тобто картка спеціальної оцінки (аналогія атестації в нашій державі) підтверджує її проведення, а тому у відповідача були всі підстави для врахування до пільгового стажу період роботи з дати оцінки, тобто з 12.09.2014 року по 12.03.2015 року.

При цьому, законодавство РФ вело атестацію робочих місць лише з 01.09.2008 року, а тому неможливість надання позивачем документів про атестацію до цієї дати (за період роботи з 01.11.2005 року по 01.09.2008 року) пов'язана з відсутністю в РФ в цей період законодавства та нормативних актів щодо проведення атестації робочих місць та підстав проведення атестації робочих місць щодо умов праці, віднесеної до Списку №2. За таких обставин відсутність документів про проведення атестації робочого місця в цей період не може позбавляти громадян їх права на зарахування до пільгового стажу даного періоду роботи. Такий висновок суду узгоджується з позицію Вищого адміністративного Суду України, висловленою в постанові від 19.03.2015 року (справа №К/800/3840/15).

З урахуванням викладеного, є обґрунтованим висновки суду першої інстанції про те, що наявні всі підстави зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.11.2005 року по 01.09.2008 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.