Справа № 464/8156/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 464/8156/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення і запису, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення і запису - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 12 січня 2013 року, яким зареєстровано право власності на 12/25 будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнано протиправним та скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №7143 про реєстрацію за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності 12/25 частини будинку АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, що в межах даного спору права позивача жодним чином не порушені та зазначено, що вчинення спірної реєстраційної дії має наслідком фактичний перерозподіл часток у праві власності на будинок.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є власником частини будинку АДРЕСА_1.

31 липня 2007 року Драбівською селищною радою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є власниками квартири № 1 в будинку АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 вересня 2015 року позивачу стало відомо, що 08 січня 2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області Панімаш Юлія Олександрівна зареєструвала право власності на 12/25 будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки підставою для реєстрації права власності стало свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року серії НОМЕР_1, внесенні зміни до якого були скасовані рішенням Сихівського районного суду м. Львова рішенням від 24 жовтня 2012 року у справі № 2а-859/11. Підставою для реєстрації права власності було також розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області № 4 від 06 серпня 2009 року, скасоване рішенням Сихівського районного сулу м. Львова рішенням від 24 жовтня 2012 року у справі №2а-859/11.

У зв'язку з наведеним звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор повинна була відмовити в державній реєстрації, оскільки заявлене право власності вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Тобто, державний реєстратор допустила повторну реєстрацію заявленого права, що заборонено Законом. Крім того, вчинення спірної реєстраційної дії має наслідком фактичний перерозподіл часток у праві спільної власності на будинок, тому безпосередньо впливає на права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11 грудня 1990 року, посвідченого Драбівською державною нотаріальною конторою Черкаської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1473, який укладено між Драбівським комбінатом комунальних підприємств та ОСОБА_8, останній придбав 13/25 частин будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 серпня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2727, №2732, вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого Драбівською державною нотаріальною конторою 21 січня 1997 року, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є його діти ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в рівних частках. Спадкове майно складається з 13/25 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Розпорядженням органу приватизації Драбівської селищної ради від 31 липня 2007 року №4 вирішено задовольнити прохання ОСОБА_3 та передати в приватну спільну сумісну власність квартиру №1 в будинку по АДРЕСА_1.

Розпорядженням органу приватизації Драбівської сільської ради Черкаської області від 06 серпня 2009 року про внесення змін до розпорядження від 31 липня 2007 року № 4 органу приватизації Драбівської сільської ради Черкаської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року, видане третім особам по справі.

Зміни полягали у тому, що квартиру № 1 в будинку АДРЕСА_1 змінено на 12/25 частин будинку АДРЕСА_1.

Між тим, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року в адміністративній справі №2а-859/11 позов ОСОБА_4, ОСОБА_9 до Драбівської селищної ради Черкаської області, керівника органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської обрості Носенка В.М., комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», державного реєстратора Драбівського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Мелащенко В.В., треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, задоволено частково. Визнано протиправними дії Драбівської селищної ради Черкаської області щодо винесення розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області № 4 від 06 серпня 2007 року; визнано протиправним та скасовано розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради Черкаської області № 4 від 06 серпня 2007 року; визнано протиправним та скасовано внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнано протиправним та скасовано запис в державному реєстрі прав про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 власниками 12/25 частини будинку АДРЕСА_1; зобов'язано Комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» внести в державний реєстр прав запис про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками квартири № 1 в будинку АДРЕСА_1.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Проте, державним реєстратором реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_7 прийнято рішення №28087 від 12 січня 2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на 12/25 будинку АДРЕСА_1 і внесено відповідний запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно з відкриттям розділу, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 532571206, номер запису 7143.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначено цим Законом.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно норм статті 8 цього Закону, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до пунктів 2, 5, 6 ч.1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться на підставі: свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч.2 статті 9 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно пунктів 4, 6 ч.1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату проведення державної реєстрації та прийняття державним реєстратором спірного рішення існувало судове рішення, яке набрало законної сили та яким фактично скасовані зміни, які внесені до правовстановлюючих документів ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 стосовно володіння ними 12/25 будинку АДРЕСА_1. Тобто, судом було однозначно встановлено, що сім'я ОСОБА_3 є власниками квартири, а не частики будинку АДРЕСА_1.

Проте, з інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 вересня 2015 року стало відомо, що 08 січня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Панімаш Ю.О. зареєструвала право власності на 12/25 будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а підставою для такої реєстрації стало свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року серії НОМЕР_1 (внесенні зміни до якого були скасовані рішенням Сихівського районного сулу м. Львова рішенням від 24 жовтня 2012 року у справі № 2а-859/11); а також розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради № 4 від 06 серпня 2009 року (також скасоване рішенням Сихівського районного сулу м. Львова рішенням від 24 жовтня 2012 року у справі № 2а-859/11).

Отже, ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 подали на реєстрацію документи, що не мають жодної юридичної сили, скориставшись тим, що бюро технічної інвентаризації були позбавлені функцій по державній реєстрації права власності на нерухомість, а державний реєстратор Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції не знала про рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року у справі № 2а-859/11.

Таким чином, для реєстрації права власності не було жодної правової підстави, оскільки постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2012 року у справі № 2а-859/11 було скасовано: розпорядження органу приватизації Драбівської селищної ради № 4 від 06 серпня 2009 року; самовільні зміни до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року серії НОМЕР_1 (видане ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6). Відповідно, дії реєстратора є протиправними.

Щодо твердження апелянта про порушення адміністративної юрисдикції та необхідності розгляду справи в порядку цивільного судочинства суд зазначає таке.

06 вересня 2016 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду було закрито провадження у даній справі та роз'яснено позивачу, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_4 оскаржила ухвалу про закриття провадження. 09 листопада 2016 року Київський апеляційний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою апеляційну скаргу - задовольнив, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року - скасував, справу № 464/8156/15-а направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, питання про підсудність та підвідомчість даної справи саме адміністративному суду вже було вирішено Київський апеляційним адміністративним судом.

Щодо твердження апелянта про те, що оскаржуваним рішенням не порушено прав позивача, то колегія суддів заперечує проти нього, оскільки в ході судового розгляду справи з матеріалів справи та пояснень представника позивача, що прибув у судове засідання було встановлено протилежне. Натомість ані апелянти, ані їх представник в засідання не з'явилися для обґрунтування своєї позиції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Таким чином обґрунтованою є позиція суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.