Справа № 815/746/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 липня 2017 року м. Київ К/800/25966/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання вимоги недійсною, визнання постанови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, в якому просила: визнати вимогу від 05 травня 2011 року № Ф-47, складену управлінням Пенсійного фонду України Одеської області, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України "Про виконавче провадження"; визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, не достовірним; визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права і інтереси ОСОБА_1 та не відповідає вимогам закону - постанову від 02 жовтня 2013 року ВП № 40011448 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Трояновським І.А. по протиправній заяві від 30 вересня 2013 року, за відсутності повноважень у стягувача - управлінням Пенсійного фонду України Одеської області по примусовому стягненню з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1288,80 грн на підставі протиправно складеної відповідачем, не достовірної, не належної, не чинної, що не відповідає вимогам закону, вимоги від 05 травня 2011 року № Ф-47.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, адміністративний позов залишено без розгляду на підставі статтей 99, 100 КАС України у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Судами встановлено, що відповідно до прохальної частини адміністративного позову підставою для звернення до суду є прийняття управлінням Пенсійного фонду України у м. Білгород-Дністровському Одеської області вимоги від 05 травня 2011 року № Ф-47 та прийняття відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції постанови від 02 жовтня 2013 року ВП №40011448 про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому предметом розгляду було прийняття управлінням Пенсійного фонду України у м. Білгород-Дністровському Одеської області вимоги № Ф-47 від 05 травня 2011 року, а саме: 07 листопада 2011 року у справі № 2а/1570/3232/2011; 07 жовтня 2015 року у справі № 815/5994/15; 09 серпня 2016 року у справі № 815/3928/16; 08 вересня 2016 року у справі № 815/4553/16; 03 листопада 2016 року у справі № 815/5818/16; 04 грудня 2016 року у справі № 815/7087/16; та прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції постанови від 02 жовтня 2013 року ВП №40011448, а саме: 09 серпня 2016 року у справі № 815/3928/16; 08 вересня 2016 року у справі № 815/4553/16; 03 листопада 2016 року у справі № 815/5818/16; 04 грудня 2016 року у справі № 815/7087/16.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду від позивача не надходило, а зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Оскільки, станом на 07 листопада 2011 року позивачу було відомо про порушення її прав під час прийняття відповідачем вимоги від 05 травня 2011 року № Ф-47, та щонайменше 09 серпня 2016 року про порушення своїх прав при прийнятті Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області постанови від 02 жовтня 2013 року ВП №40011448, тому перебіг шестимісячного строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом вже сплив.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно із частиною 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 № 1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1,2 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 99 КАС України).

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів (частини 1,2 статті 181 КАС України).

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Вказує, що її законні права та інтереси порушені.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання вимоги недійсною, визнання постанови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак