Справа № 815/3680/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3680/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

представника позивача - Гурської Н.О., за довіреністю,

представник відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною відмову в прийнятті податкових декларацій та зобов'язати вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області в якому позивач просить суд:

-визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийняти податкові декларації товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" з податку на додану вартість за січень, лютий за березень з додатками №№2,3,4, за квітень з додатками №№2,3,4 2017 року;

-визнати податкові декларації товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" з податку на додану вартість за січень, лютий за березень з додатками №№2,3,4, за квітень з додатками №№2,3,4 2017 року такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідно- 22.03.2017 року за березень -19.04.2017 року, квітень -15.05.2017 року;

-зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області виключити з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо дати надіслання товариству з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" повідомлення про відмову у прийняті податкової декларації № - 26.04.2017 року та податкової декларації № -26.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив.

22.03.2017р., 14.04.2017р., позивач направляв до відповідача електронні декларації з ПДВ відповідно за січень, лютий, березень, квітень 2017 року разом із додатками.

За результатами такого направлення позивач отримував від відповідача електронний документ - квитанції №1, де зазначено - «доставлено до ДФС України - Документ не прийнято». Можливо припинено дію Договору про визнання електронної звітності.

Крім того, 19.04.201р., 19.05.2017 року.у зв'язку з відсутністю у позивача можливості подання податкової звітності в електронному вигляді, позивач подав до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із супровідним листом декларації з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень 2017 року разом із додатками у паперовому вигляді.

Відповідач своїм листом від 26.05.2017р. відмовив ТОВ „Пром-Будтекстиль" прийняти податкову звітність через те, що подана ним податкова звітність надана з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності згідно з нормами ст.48 ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. №966 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість».

Позивач вважає відмову відповідача у прийняті податкової звітності протиправною.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно.

Таким чином, з огляду на відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача на адміністративний позов, справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" знаходиться на обліку ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

22.03.2017р. позивач надіслав до контролюючого органу електронні декларації з ПДВ за січень та лютий 2017 року. У відповідь від податкового органу отримав квитанцію №1 про відмову у прийнятті. Підстава: «Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності» (а.с.34, 91).

14.04.2017р. позивач знову надіслав до контролюючого органу податкову декларацію за лютий 2017року. Та отримав відмову у прийнятті документу Підстава: «Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності» (а.с.39).

19.04.2017р., 19.05.2017р. позивач надав зазначені вище декларації безпосеребньо податковому органу разом із супровідним листом (а.с.50).

Відповідач своїм листом від 26.05.2017р. відмовив ТОВ „Пром-Будтекстиль" прийняти податкову звітність через те, що подана ним податкова звітність надана з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності згідно з нормами ст.48 ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. №966 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість».

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

У частині 3 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень , дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення, дій вимагає від відповідача, як суб'єкта владних повноважень, враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Згідно з п. 19-1.1,27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 р. на контролюючий орган покладено обов'язок:

- забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді Платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку;

- забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків;

- забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів.

Згідно зі змістом вищевказаного наказу, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявність квитанції №1 про відмовуу прийнятті декларацій з ПДВ з підстав припинення дії договору про визнання електронних документів є вагомою причиною, що зумовила позивача, відповідно до положень 49.4, подавати податкову звітність у паперовому вигляді як це передбачено п. 49.3 ст. 49 ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 49.4 ст. 49 ПК України, у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3. де зокрема зазначено, що Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Неприйняття податкової звітності (декларацій з ПДВ) в електронному вигляді відбулось в наслідок не виконання відповідачем покладених на нього Податковим кодексом та наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 р. обов'язків.

Згідно з ст.48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід'ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку. Фізичною особою - платником податків або його представником особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції.

Податкова звітність, складена з порушенням норм ст.48 ПК України, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Суд зауважує, що право контролюючого органу не визнавати податковою звітністю декларацію з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень 2017 р. визнано п.48.7 ст. 48 та п. 49.11 ст. 49 ПК України, де зокрема зазначено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу. Тобто не відповідність декларації з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень 2017 р вимогам ст. 48 ПК України, є єдиною підставою для невизнання її податковою звітністю.

Щодо відмови відповідача у квитанціях №1 прийняти податкову звітність через припинення дії договору про визнання електронної звітності, суд критично ставиться до існування такої підстави, оскільки відповідно до матеріалів даної адміністративної справи впродовж усього часу подання електронної звітності у позивача були укладені договори про визнання електронних документів, які на момент направлення електронної звітності відповідно до квитанцій №2 були прийнятими відповідачем. Їхня нечинність жодним чином не була доведена відповідачем (а.с.79-89).

Щодо відповіді податкового органу про неприйняття податкової звітності від 26.05.2017 №5738/10/15-53-12-03, в якому як на підставу відмови відповідач посилався ст.48 Розділу І ПК України та згідно з наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. №966 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість», суд робить висновок про її необгрунтованість. Так, відповідач не вказав на жодну підставу неприйняття звітності відповідно до ст.48 ПК України.

На підставі встановлених обставин, суд робить висновок що, посадовими особами відповідача неодноразово було порушено право позивача, а саме неприйняття декларацій з ПДВ за січень, лютий 2017 року засобами електронного зв'язку та невизнання декларацій з ПДВ за березень і квітень 2017 р. поданої до контролюючого органу у паперовому вигляді податковою звітністю. Після чого відповідач вніс до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дату надіслання платнику податку територіальним органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку - 26.05.2017 року.

Разом з тим абз.2 п.7.1 ст.200 ПКУ зазначає дані, що вносяться до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, перелік даних дає підстави вважати його вичерпним.

Вказаний перелік не містить такої інформації як «дату надіслання платнику податку територіальним органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку». Хоч ця графа і міститься в формі реєстру та в п.4 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого Постановою КМУ від 25.01.2017 року за №26, але вказаний нормативно-правовий акт є підзаконним та не може протирічити нормі закону, яка не містить права податкового органу зазначати такі дані в реєстрі.

Таким чином, відповідач протиправно вніс такі дані як дата надіслання платнику податку територіальним органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку, оскільки він зобов'язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, по суті сама відмова у прийняті податкової декларації із додатками є протиправною, тому належним способом захисту права позивача є виключення цих даних із реєстру.

Відповідно до положень п. 49.13. ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відтак, беручи до уваги викладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Будтестиль" правомірні та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ст.ст.158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийняти податкові декларації товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" з податку на додану вартість за січень, лютий за березень з додатками №№2,3,4, за квітень з додатками №№2,3,4 2017 року.

3.Визнати податкові декларації товариства з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" з податку на додану вартість за січень, лютий 2017р. з додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання 22.03.2017р., податкові декларації з податку на додану вартість за березень, квітень 2017 разом з додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання 19.05.2017 року.

4.Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області виключити з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо дати надіслання товариству з обмеженою відповідальністю „Пром-Будтекстиль" повідомлення про відмову у прийняті податкової декларації № - 26.04.2017 року та податкової декларації № -26.05.2017 року.

5.Стягнути з ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Будтекстиль» () сплачений судовий збір у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот),00 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови виготовлений 07.08.2017 року.

Суддя О.Я. Бойко

.