Справа № 814/237/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/237/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за 22 дні невикористаної відпустки за 2016 рік.

В обґрунтування позову зазначено про те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано п.12 наказу командира військової частини, в частині виключення його зі списків особового складу, а це, відповідно до п.37.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі Інструкція № 260), свідчить про невикористання, передбаченої законодавством відпустки у кількості 22 дні.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 січня 2015 року ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Військову службу за мобілізацією в особливий період ОСОБА_1 проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира бригади начальника юридичної групи.

29 квітня 2016 року ОСОБА_1 відповідно до п.12 наказу №97 командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) було звільнено з військової служби в запас, відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 25 березня 2016 року №115/2016 та наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31 березня 2016 року №128.

Також даним наказом командира позивача виключено зі списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення (а.с.5).

Тобто, з 29 квітня 2016 року позивач не виконує обов`язки військовослужбовця за обійманою посадою.

На час звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав вислугу 7 років 1 місяць.

Одночасно з цим, ОСОБА_1 було виплачено грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2016 рік строком 8 днів.

13 травня 2016 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків судді Ленінського районного суду м. Миколаєва, що підтверджується наказом від 13 травня 2016 року № 6ос/г/16 (а.с.28).

14 грудня 2016 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду (справа №814/1113/16) визнано протиправним та скасовано п.12 наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) №97 від 29 квітня 2016 року в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, зняття з усіх видів забезпечення (а.с.24-26).

Вважаючи, що йому належить грошова компенсація за 22 дні невикористаної у 2016 році відпустки, оскільки згідно рішення суду військову службу не припинено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, підставою для такого висновку позивач вважав п.37.10 Інструкції № 260, який передбачає, що особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби з такого розрахунку, у тому числі тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня (2,5 х 12 8 = 22).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду позивача не було поновлено на військовій службі, таке рішення було ухвалене з метою захисту прав позивача щодо отримання ним повного грошового, продовольчого і речового забезпечення, зобов`язання за якими виникли у військової частини під час проходження ним військової служби за мобілізацією в період з 30 січня 2015 року по 29 квітня 2016 року і по яким на той час не був проведений повний розрахунок.

Жодних нових зобов`язань військової частини щодо виплати грошового, продовольчого, речового забезпечення та права на відпустки перед позивачем, після його звільнення з військової служби, тобто після 29 квітня 2016 року виникнути не могло.

Крім того, суд вказав, що в період травень-грудень 2016 року ОСОБА_1 військову службу не проходив, а виконував повноваження судді, тому мав право на відпустку відповідно до вимог ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що така правова позиція суду першої інстанції відповідає статті 159 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянт, зазначаючи про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, посилається на ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, норма даної статті передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

На думку апелянта, за відсутності чинного наказу про виключення його зі списків особового складу військової частини із зазначенням дня такого виключення грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік має бути виплачена за 12 місяців.

Колегія суддів проаналізувавши даний довід вважає його безпідставним, виходячи з наступного.

Частина 14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі звільнення військовослужбовця зі служби він має право на грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Тобто, даний Закон пов`язує право військовослужбовця на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, у разі його звільнення.

Відповідно до п.37.10 Інструкції № 260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби (крім звільнених за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня. Одержана в результаті розрахунку тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Пункт 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення) передбачає, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Абзац 3 пункту 242 Положення зазначає, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, аналіз викладених норм дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, ОСОБА_1 прослужив в році звільнення 3 повних місяці, а тому відповідачем правомірно обраховано компенсацію за 8 днів невикористаної основної відпустки (3 х 2,5 = 7,5, округлюється в бік збільшення до повного дня = 8 днів).

Після 29 квітня 2016 року позивач не поновлювався на військовій службі, а навпаки, докази, які містяться в матеріалах справи свідчать про те, що він виконував повноваження судді і має право на відпустку відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання апелянта на судове рішення, яким було скасовано наказ щодо виключення його зі списків особового складу, не може бути прийнято до уваги, оскільки ця подія не пов`язана з моментом звільнення його зі служби.

Оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський