Справа № 211/5218/16-а
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/5218/16-а
Провадження № 2-а/211/36/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
07 серпня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ніколенко Д.М.,

секретар - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського обласного військового комісаріату, в якому просить визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язати відповідача надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що у 1985-1986 роках він приймав участь у бойових дій на території Республіки Афганістан в складі радянських військ. Під час виконання інтернаціонального обов`язку він отримав контузію головного мозку і осколкове поранення з контузією головного мозку, яке в подальшому призвело до інвалідності та ряду хвороб. Так, в 2009 році йому первинно була встановлена інвалідність ІІІ групи, причина інвалідності загальне захворювання. Виплата одноразової допомоги не проводилась. В результаті отриманих на військовій службі травм, 08.06.2015 р. Дніпропетровської обласною МСЕК йому було встановлено ІІ групу інвалідності. У листопаді 2015 року він звернувся до уповноваженого органу Міністерства оборони України Дніпропетровського обласного військового комісаріату з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, однак відповідачем йому було відмовлено з посиланням на те, що оскільки ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року набрали чинності 01 січня 2014 року, то згідно ст.. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти поширюються тільки на військовослужбовців, які первинно отримали інвалідність після 01 січня 2014 року. Тому підстав для розгляду його документів щодо призначення такої виплати не вбачається.

Вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки інвалідність йому була встановлена 15.06.2015 р., тобто після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, а тому реалізувати своє право на отримання вказаної грошової допомоги він може до 15.06.2018 р., оскільки відноситься до кола осіб, на яких розповсюджується дія зазначених нормативних актів, а відмова відповідача є надуманою та неправомірною.

Представник позивача Гуцалюк П.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи містяться заперечення проти позову, де вказано, що вказаний порядок та вимоги нормативних актів розповсюджуються виключно на громадян (військовослужбовців» інвалідність яких встановлено первинно починаючи з 2014 року. Згідно документів позивачу первинно встановлено інвалідність ІІІ групи з 17.03.2009 р., тому для вирішення питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги повинні враховуватись нормативно-правові акти, що діяли на час встановлення первинно інвалідності, тобто з 17.03.2009 року, просили в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходив службу в Збройних Силах в республіці Афганістан у складі в/ч пп24838 з 26.04.1985 року по 30.11.1986 рік, що підтверджується в т.ч. військовим квитком НОМЕР_1 та оглядом судовомедичного експерта від 20.11.2009 р.

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 04 березня 2010 року №80 встановлено, що отримані ОСОБА_1 поранення: «Шкіряні рубці на обличчі, як наслідок осколкового вогнепального поранення» пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.39).

17 березня 2009 року обласною медико-соціальною комісією № 5 позивачу встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання. Дата чергового переогляду встановлена 17 березня 2010 року (а.с. 5).

08 червня 2015 року довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААГ №0351152 ОСОБА_1 при повторному огляді було встановлено 2 групу інвалідності з 01.07.2015 р. - поранення, пов`язане з участю в бойових діях та перебуванням на території інших держав, зазначено дату чергового переогляду 15 червня 2018 року (а.с.7).

При цьому, позивач, як інвалід 3 групи, одноразову грошову допомогу, інших компенсаційних виплат відповідно до законодавства, у зв`язку з встановленням йому вказаної групи інвалідності, не отримував.

07 грудня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку (а.с.30).

Дніпропетровський обласний військовий комісаріат листом № 7/4161/7 від 15 грудня 2015 року повідомив Дзержинсько-Довгинцівський об`єднаний військовий комісаріат про те, що ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач не має. Тому підстав для розгляду вказаних документів не вбачається (а.с.9).

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року Закон № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини другої статті 16 цього Закону у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вищезгаданого Закону Кабінет Міністрів України затвердив постанову від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок).

Вказаним Порядком визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судом встановлено, що друга група інвалідності позивачу встановлена у червні 2015 року і одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності позивач не отримував.

З огляду на вказане, дія вищенаведеного Порядку поширюється на позивача, оскільки інвалідність 2 групи було встановлено позивачу з червня 2015 року під час повторного огляду, а постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року, якою затверджено Порядок №975, набрала чинності з 24 січня 2014 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (справа №21-563-а-14 від 10 березня 2015 року) у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд вважає, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, а отже заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України , суд, -

постановив:
адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д. М. Ніколенко