Справа № 826/52/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/52/17 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року адміністративний позов Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг зі сплати земельного податку з фізичних осіб у розмірі 27 092,85 грн. (двадцять сім тисяч дев'яносто дві гривні вісімдесят п'ять копійок).

Постанову звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 27 092,85 грн., який виник у зв'язку з несплатою ним узгодженого грошового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб.

Зокрема, за відповідачем обліковується податкова заборгованість, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2015 року №14192-17.

Враховуючи наявну заборгованість, податковий орган звернувся з даним поданням до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума визначеного грошового зобов'язання є узгодженою. Зокрема, доказів оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення останнім суду не надано. Відсутність факту його оскарження також підтверджується інформацією, яка міститься у комп'ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 67 та 68 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом та неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпункт 14.1.156. п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначає податкове зобов'язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Приписами статей 269, 270, 271 Податкового кодексу України, визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За змістом пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.286.5 ПК нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою, яка зобов'язує платників сплачувати плату за землю, є володіння такою земельною ділянкою на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Відповідно до п.п. 14.1.73 п. 14.1 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п.57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до п. 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Відповідно до п.59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п. 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

На виконання вищезазначених вимог, позивачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 14192-17 від 15 вересня 2015 року. Яке, начебто, направлялося відповідачу на адресу: АДРЕСА_1. Дане рішення отримано особою 25 вересня 2015 року. Однак, колегія суддів зазначає, що особу отримувача даного рішення встановити неможливо, оскільки на ньому містить лише дата та підпис невідної особи без зазначення прізвища та ініціалів. Відтак, матеріали справи не містять відомостей, які б давали змогу стверджувати, що податкове повідомлення-рішення було отримано саме ОСОБА_3

Надалі податковим органом 25 листопада 2015 року було прийнято податкову вимогу №234-23, що направлялася позивачу на адресу: АДРЕСА_2. Сам позивач не заперечує, що вимога не була отримана відповідачем, на підтвердження чого долучив до справи копію конверта, що повернувся з відміткою поштового відділення «повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання».

З даного приводу колегія суддів зазначає, що при направленні податкової вимоги інспекцією було невірно зазначено поштову адресу платника податків, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що вірною є така адреса: АДРЕСА_2. Крім того незрозумілим є, на підставі чого позивачем було змінено адресу, на яку відправлялася поштова кореспонденція відповідачу.

За наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не був обізнаний про наявність податкового боргу взагалі, тому не міг його погодити чи оскаржити, відповідно, податковий борг, за стягненням якого позивач звернувся до суду не може вважатися узгодженим.

Також апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного документа, який міг би підтвердити, що у власності відповідача знаходиться земельна ділянка, за користування (володіння) якою йому нараховано відповідний податок.

Надана копія довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна такої інформації не містить. Зокрема, з такої довідки вбачається, що ОСОБА_3 є особою, в інтересах якої встановлено обтяження на земельну ділянку, власником якої є ТОВ «Букімпекс». Інших доказів того, що він є або був власником земельної ділянки в період, за який нараховано зобов'язання по сплаті земельного податку позивачем надано не було.

Натомість, до апеляційної скарги відповідачем долучено копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого об'єкт оподаткування ним було продано ще в 2013 році.

Враховуючи наведене, відповідач не міг бути платником земельного податку в 2015 році, в якому йому було нараховано податкове зобов'язання.

Колегія суддів приймає до уваги, що на момент розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи не містили копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, однак для відновлення порушених прав відповідача такий документ було оглянуто, оцінено та враховано при прийнятті рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта спростовано, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.