Справа № 357/5713/17
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5713/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі - Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Київської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказував, що звернувшись до Управління соціального захисту населення із заявою про видачу посвідчення від аварії на ЧАЕС категорії 1 йому було відмовлено у зв'язку з тим, що із законодавства виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Він оскаржив відмову до суду та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 року визнано протиправною відмову відповідачів та зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання про встановлення йому статусу постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС і прийняти рішення.

Листом від 07.04.2017 року Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації відмовив йому у встановленні статусу особи постраждалої внаслідок ЧАЕС, зазначивши, що видача посвідчень проводиться Київською обласною державною адміністрацією.

Посилаючись на те, що вказана відмова суперечить законодавству, позивач просив суд: 1) визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення; 2) зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили, повторно, прийняти його документи для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; 3) зобов'язати Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області протягом місяця внести подання до Київської обласної державної адміністрації для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; 4) зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію протягом місяця розглянути вказане подання про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати йому посвідчення зразка, встановленого Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.01.1997 року за № 51.

Ухвалою від 19.06.2017 року судом залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області звернулось до суду із письмовими запереченнями, в яких просив проводити розгляд справи без їхнього представника, проти позову заперечувало.

Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області звернувся до суду із письмовими запереченнями, в яких просив проводити розгляд справи без їхнього представника, проти позову заперечував.

Київська обласна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином.

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду із письмовими запереченнями, в яких просив проводити розгляд справи без їхнього представника, проти позову заперечував.

На підставі ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач має посвідчення категорії 4 громадянина, який постійно проживав або постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

12.09.2016 року експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 10099 встановлено, що захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно копії довідки обласної спеціалізованої МСЕК, позивачу встановлено з 12.10.2016 року другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності пов'язана з впливом аварії на ЧАЕС.

03.04.2017 року Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області направив на адресу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації списки осіб, для визначення статусу постраждалого від аварії на ЧАЕС, документи яких відповідаю вимогам постанови КМУ від 20.01.1997 року № 51, серед яких значиться ім'я позивача.

07.04.2017 року розглянувши зазначене подання Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом № 05-59-824 повідомив позивачу, що не має правових підстав для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі відповідного посвідчення, категорії 1, у зв'язку з тим, що зазначені функції віднесені до компетенції Київської обласної державної адміністрації та внесенням змін до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким виключено з нього зону посиленого радіоекологічного контролю.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Стаття 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Разом з цим, виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю, на думку суду, не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 року.

Крім того, виявлене у позивача захворювання пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, а тому вона безумовно потребує соціального захисту, як така, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч. 4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Виконання повноважень встановлених законодавством України у сфері захисту прав та реалізації соціальних гарантій, визначених законодавством України для окремих категорій населення, у тому числі громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в Київській області забезпечує Департамент Київської обласної державної адміністрації на підставі пп. 34 п. 5 п. 17 Положення про Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням голови Київської ОДА № 43 від 05.02.2013 року.

Департамент є окремою юридичною особою публічного права та має самостійний баланс, власні рахунки в органах казначейства, печатку та організовує і координує роботу, пов'язану з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 2 Положення про Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням голови Київської ОДА № 43 від 05.02.2013 року).

Таким чином, на думку суду, органом, що здійснює прийняття рішень та видачу посвідчень на території Київської області являється Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Слід звернути увагу, що Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області направив списки осіб, для визначення статусу постраждалого від аварії на ЧАЕС саме на адресу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації і саме останнім було надано відповідь про відмову у встановленні вказаного статусу.

Разом з цим, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірність своєї відмови у видачі спірного посвідчення.

Водночас, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

На думку суду дискреційні функції відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на етапі, коли особа, яка звернулась, є інвалідом та вже має статус потерпілого 4 категорії, а також має докази на підтвердження причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою, досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, а тому зазначені відповідачем підстави відмови, зокрема, пов'язані із набранням чинності змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» про виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що на думку відповідача взагалі позбавляє позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, - не належить до передбачених законом підстав відмови в наданні позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року по справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у встановленні позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати йому посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В іншій частині вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивач повторно не звертався до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про встановлення йому статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Більше того, судом встановлено, що зазначеними органами підготовлено та надіслано подання про встановлення позивачу статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, тому повторне звернення із зазначеним поданням, на думку суду, не є необхідним.

Керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Київської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати йому посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В іншій частині вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Цуранов