Справа № 497/606/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р. Справа № 497/606/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравцова А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області в якому просив:

- визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2012-2016 роки протиправною;

- зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 19790.00 гривен щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2016 роки відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що він є учасником бойових дій та згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Відповідач виплатив йому одноразову допомогу в сумі 675.00 гривен за 2012 рік, 745.00 гривен за 2013 рік, 795.00 гривен за 2014 рік, 875.00 гривен за 2015 рік, 920.00 гривен за 2016 рік. Однак, ці суми не відповідають розміру мінімальних пенсій за віком. 02.02.2017року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоплаченої допомоги за 2012-2016 роки в сумі 19 790.00 гривен.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання бездіяльності противоправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій - залишено без задоволення в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та судом першої інстанції неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення до справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником бойових дій та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації з 01.04.2004 року як учасник бойових дій.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації від 16.02.2017 року за № 07-490, позивачу ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року за № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», у 2012-2016 роках виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в таких розмірах:

-в 2012 році - 675.00 гривен в травні 2012 року;

-в 2013 році - 745.00 гривен в травні 2013 року;

-в 2014 році - 795.00 гривен в травні 2014 року;

-в 2015 році - 875.00 гривен в травні 2015 року;

-в 2016 році - 920.00 гривен в травні 2016 року (а.с.8).

22 березня 2017 року позивач звернувся з заявою на ім'я відповідача про здійснення донарахування та виплату призначеної допомоги за 2012-2016 роки відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком щорічно.

Втім, на свою заяву позивач отримав лист Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації від 23.03.2017 року за № 07-1145 про відмову у здійсненні перерахунку та доплати з посиланням на відповідні положення нормативних актів, і протягом місяці звернувся до суду з даним позовом, тому строк на оскарження дій (бездіяльності) державного органу ним не пропущений.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня у вказаних розмірах не містить порушень вимог законодавства.

Однак, на думку колегії суддів, при відмові у задоволенні позовних вимог за 2012-2015 роки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема положення ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що за захистом порушеного у 2012-2016 роках Управлінням праці та соціального захисту населення права позивач звернувся у квітні 2017 року та вимагає здійснення перерахунку допомоги за 2012-2016 роки.

Враховуючи наведені положення КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 за 2012- 2015 роки підлягають залишенню без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом і доказів поважності причин пропуску строку суду не надав. Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому разової грошової допомоги до 5 травня щорічно.

Щодо позовних вимог про перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, колегія судів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пп. 2 п. 1 вказаної постанови було установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у відповідному розмірі та у відповідності до чинного законодавства України, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, внаслідок неправильного застосування норм ч.2 ст.99 КАС України, постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог за 2012 року 2015 роки не може бути визнана законною, а тому підлягає скасуванню, а позов в зазначеній частині згідно приписів ст. 100 КАС України - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст.99, 100,160, 167, 195, 196,203, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій за 2012 року - 2015 роки та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька