Справа № 804/3509/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 р. Справа № 804/3509/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, орган Опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпро ради, про визнання протиправним та скасування рішення,-
01 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, орган Опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпро ради, в якій, з урахуванням доповнень від 31.07.2017 року, просить:
- стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі;
- скасувати запис про державну реєстрацію про право власності номер 18076898 від 13.12.2016 року та зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вербу Віталія Миколайовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності. Номер запису про право власності 18076898, дата, час державної реєстрації 13.12.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем протиправно проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_2 у зв'язку з наявністю заборони її відчуження, а також у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном. Поряд з цим, у даній квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти, проте всупереч положенням законодавства, в т.ч. щодо охорони дитинства, відповідач зазначені факти не перевірив, на необхідність отримання дозволу на відчуження майна від органу опіки та піклування за зазначених обставин уваги не звернув.
Крім того, наголошував на тому, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також порушено норми Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 року № 868, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32967779 від 16.12.2016 року та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на вказану вище квартиру.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових заперечень не надали.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки від 31 травня 2007 року № DNU0G100001255, відповідно до умов якого в іпотеку передана квартира, за адресою: АДРЕСА_5. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2013 року, яке набрало законної сили 27.01.2014 року, встановлено юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в період з січня 2005 року по 26 жовтня 2007 року, а також визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 163, загальною площею 45,20 кв. м., яка розташована в будинку № АДРЕСА_5.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича із заявою про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру.

За наслідками розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, відповідачем прийнято рішення від 16 грудня 2016 року №32967779 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого внесено запис про реєстрацію права власності від 13.12.2016 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна внесено відповідний запис про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 31 травня 2007 року № DNU0G100001255.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частина перша статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Частиною 9 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Таким чином, на час вчинення оскаржуваного рішення законодавством не було передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем нотаріальна дія з нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_4 не вчинялася.

Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно - не мало місця.

Таким чином суд вважає, що рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк» - є протиправним у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що згідно довідки КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради від 13.02.2017 року №3319 у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані неповнолітні діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В силу приписів ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 Сімейного кодексу України правочини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування.

Як встановлено у Преамбулі Декларації прав дитини 1959 року, дитина внаслідок фізичної та розумової незрілості потребує спеціальної охорони і турботи, у тому числі й належного правового захисту.

Відповідно до ст. 16 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в її право на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або посягання на її честь та гідність.

Оскільки перереєстрація права власності мала відбуватись одночасно із вчиненням нотаріальної дії, а саме посвідченням правочину, опосередковано порушені й права неповнолітніх осіб.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07.06.2014 року набув чинності Закон N 1304-VII, згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Статтею 3 Закону №1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 Цивільний кодекс України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 28 травня 2015 року (справа №6-57цс15), від 11.11.2015 року (справа №6-9цс15), від 15.04.2015 року (справа №6-46цс15), та інші щодо застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та прийнятих рішень.

З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи на тороні озивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, орган Опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпро ради, про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення індексний номер 32967779 від 16.12.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 18076898, вчинений 13.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вербою Віталієм Миколайовичем на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Зобов'язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вербу Віталія Миколайовича скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» права власності на квартиру АДРЕСА_6, що здійснений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вербою Віталієм Миколайовичем, номер запису про право власності 18076898 від 13.12.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верби Віталія Миколайовича на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1920,00 (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 копійок) грн.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський