Справа № 541/966/17
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/966/17
Провадження № 2-а/541/48/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючої судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

адвоката Жиліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Миргородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що реалізуючи своє право на приватизацію земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за місцем свого проживання, звернувся до Миргородської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1. та необхідним пакетом документів до заяви. Але рішенням Миргородської міської ради Полтавської області №71 від 19.12.2014 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 24 кв.м, для будівництва індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1. Вказане рішення органу місцевого самоврядування він отримав лише 14 квітня 2017 року. Вважає його незаконним й необґрунтованим, оскільки в рішенні, в супереч положенням ч.7 ст.118 ЗК України не зазначені підстави відмови тому просив визнати протиправним й скасувати рішення Миргородської міської ради №71 від 19.12.2014 року про відмову у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою по АДРЕСА_1 зобов'язати Миргородську міську раду повторно розглянути на найближчій сесії звернення щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по місцю проживання; зобов'язати Миргородську міську раду надати ОСОБА_2, народження, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Жиліна О.В., заявлені позовні вимоги підтримали,просили задовольнити позов з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності (а.с.15) заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Стверджував, що оскаржуване рішення Миргородською міською радою прийняте з дотриманням вимог закону,оскільки земельна ділянка, яку бажав отримати у власність позивач на час звернення позивача з заявою до міської ради належить на праві власності іншій особі на підставі рішення Миргородської міської ради від 17.05.2012 року, тому не може бути передана позивачу. Крім того відповідно до Генерального плану забудови міста Миргорода місце розташування земельної ділянки для будівництва гаража яке вказує позивач у своїй заяві, що стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення є зоною змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови де не передбачено будівництва гаражів.

Разом з тим вважав,що позов необхідно залишити без розгляду, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують факт отримання ним рішення Миргородської міської ради від 19 грудня 2014 року 14.04.2017 року, оскільки в Центрі надання адміністративних послуг Миргородської міської ради, який уповноважений серед іншого на надання адміністративної послуги - видача рішень міської ради відсутні дані про отримання позивачем у квітні 2017 року оскаржуваного рішення. Крім того відповідно до правил діловодства копія рішення органу місцевого самоврядування не повинна містити дати отримання її одержувачем і ким була зазначена дата в оскаржуваному рішенні позивачем не доведено.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд встановив.

03.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Миргородської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража з метою оформлення права власності на земельну ділянку до якої були надані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.18,24).

Рішенням сорок дев'ятої сесії шостого скликання Миргородської міської ради №71 від 19.12.2014 року відмовлено позивачу ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 24 кв.м., для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1, оскільки земельна ділянка яка відображена на поданому заявником графічному матеріалі обліковується у приватній власності (а.с.8).

Як стверджує позивач вказане рішення ним отримане 14.04.2017 року під час перебування його на прийомі в юриста Миргородської міської ради і останнім зазначена дата видачі йому рішення.

Статтею 12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:а) розпорядження землями територіальних громад;б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно приписів статті 122 Земельного Кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною 6, 7 статті 118 Земельного Кодексу України, встановлено, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.19 Конституції України,правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В супереч вищевказаних вимог Закону відповідач приймаючи рішення №71 від 19.12.2014 року про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 24 кв.м., для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1, діяв в супереч вимог ч.6, 7 ст.118 ЗК України, які містять вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не містять підстави - перебування земельної ділянки у приватній власності.

Крім того на думку суду не заслуговують на увагу твердження відповідача, що підставою прийняття оскаржуваного рішення відповідачем стало перебування бажаної позивачем земельної ділянки для будівництва гаража у приватній власності іншого громадянина. На підтвердження вказаних заперечень представником позивача надано рішення Миргородської міської ради №231 від 17.05.2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 29 кв.м. для будівництва гаража за адресою АДРЕСА_1 та повідомлення відділу у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 25.05.2017 року про перебування земельної ділянки за вищевказаною адресою у приватній власності. Оскільки відповідачем в супереч вимог ст. 71 КАС України не надано беззаперечних доказів, що земельна ділянка за АДРЕСА_1. є саме спірною земельною ділянкою,та не надано доказів, що спірна земельна ділянка перебувала у приватній власності на час прийняття оскаржуваного рішення, так як суду не надано доказів про час набуття у власність (час державної реєстрації) цієї земельної ділянки за власником.

Суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду в зв'язку пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки всупереч вимог ст. 71 КАС України відповідачем не спростовано факт отримання позивачем оскаржуваного рішення 14.04.2017 року за обставин повідомлених позивачем.

Зважаючи на те, що позивач, як інвалід II групи звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача, виходячи з положень ч.ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.155, 158-160,184-186,118 КАС України, ЗК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення сорок дев'ятої сесії шостого скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 19 грудня 2014 року №71 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Миргородську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 подану 23.11.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража з метою оформлення права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог про зобов'язання Миргородської міської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража з метою оформлення права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з Миргородської міської ради на користь держави, 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень судового збору від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 10 днів після виготовлення повного тексту постанови, з одночасним направленням копії апеляції до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний судом 07.08.2017 року.

Суддя В. М. Куцин