Справа № 164/1699/17
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 164/1699/17
п/с 2-а/164/854/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2017 року. смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Костючика М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про поновлення строку звернення щодо отримання державної допомоги при народженні дитини, визнанння дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що матір'ю двох неповнолітніх дітей. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Торез Донецької області народила другу дитину - ОСОБА_3, однак відразу виїхати на територію підконтрольну Україні, не могла, оскільки донька була ще маленька та постійно хворіла. Також, у зв'язку із проведенням у Донецькій області антитерористичної операції та веденням бойових дій не мала змоги своєчасно звернутися із заявою про отримання державної допомоги при народженні дитини. Коли через деякий час переїхала до смт. Маневичі Волинської області, звернулась в управління соціального захисту населення Маневицької РДА із заявою про призначення та виплату державної допомоги при народженні дитини, однак, у зв'язку із пропуском встановленого законом 12-місячного строку для такого звернення, їй було відмовлено. Вказані дії відповідача вважає протиправними, просила суд поновити строк звернення до управління соціального захисту населення Маневицької РДА із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини та зобов'язати управління соціального захисту населення Маневицької РДА призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача Костючик М.М. проти задоволення позову заперечив, просив відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем пропущений передбачений законом строк для звернення із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до часткового задоволення.

Згідно вимог ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Статтею 7 Сімейного кодексу України унормовано, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та іншими законами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

В судовому засіданні встановлено, що 4 серпня 2011 року ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року доньку - ОСОБА_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с. 4, 13).

Виписками із медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_3, підтверджується пояснення позивача щодо частих захворювань дітей та звернення за медичною допомогою (а.с. 6-12, 15-21, 28-34).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 760000133 від 07 червня 2016 року, виданої управлінням соціального захисту населення Маневицької РДА ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 23).

Листом № З-165/04-10 від 31 березня 2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті позивачу державної допомоги при народженні дитини, у зв'язку із пропуском 12-місячного строку звернення (а.с. 22).

Довідкою № 1730 від 07 липня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Маневицької РДА та одержує допомогу на дітей як одинока матір з 01 червня 2017 року і по даний час (а.с. 25-26).

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІ1 від 27 лютого 1991 pоку передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що позбавлення позивача закріпленого ст.1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" права на отримання соціальних допомог з причин, які від неї не залежали, є необґрунтованим, оскільки допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, суд приходить висновку, що не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою, а тому позовні вимоги в частині поновлення строку звернення із заявою про призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача призначити та здійснити виплату позивачу державної допомоги при народженні дитини, то вона на даний час є безпідставною, оскільки відповідачем було відмовлено у призначенні допомоги саме у зв'язку з пропуском строку звернення, а не з інших підстав.

Керуючись ч. 2 ст. 19КонституцієюУкраїни, ст. ст. 2, 4, 5, 7-14, 69, 71, 86, 104, 158-163, 167, 186 КАС України,Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до управління соціального захисту населення Маневицької РДА із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. З повним текстом постанови сторони зможуть ознайомитися з 8 серпня 2017 року.

Суддя Маневицького районного суду Токарська І.С.