Справа № 640/4909/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 р.Справа № 640/4909/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2017р. по справі № 640/4909/17

за позовом ОСОБА_1

до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Київське ОУПФУ м. Харкова, відповідач), в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди.

2) зобов'язати відповідача при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання період роботи на посаді прокурора цивільно-судового відділу прокуратури Луганської області з 1 лютого 1993 року по 31 грудня 1998 року, що складає 5 років 11 місяців, та роботи суддею з 4 січня 1999 року по 17 жовтня 2016 року, загалом - 23 роки 8 місяців 13 днів.

3) зобов'язати відповідача, починаючи з 18 жовтня 2016 року, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % від суддівської винагороди судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру, з урахуванням вже сплачених сум та стягнути судові витрати.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди.

Зобов'язано Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання період роботи на посаді прокурора цивільно-судового відділу прокуратури Луганської області з 1 лютого 1993 року по 31 грудня 1998 року, що складає 5 років 11 місяців, та роботи суддею з 4 січня 1999 року по 17 жовтня 2016 року, загалом - 23 роки 8 місяців 13 днів.

Зобов'язано Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова, починаючи з 18 жовтня 2016 року, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % від суддівської винагороди судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру, з урахуванням вже сплачених сум.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 03.08.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VІІ «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді господарського суду Луганської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом заступника голови суду від 17 жовтня 2016 року №137-к позивача було відраховано зі штату суду у зв'язку зі звільненням з посади судді у відставку.

18.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою, а також з поданням господарського суду Луганської області до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши всі необхідні матеріали, зокрема, розрахунок стажу, що складає понад 23 роки 8 місяців.

Зазначений стаж роботи є підставою для призначення грошового утримання в розмірі 86 % від суддівської винагороди.

В свою чергу, відповідачем призначено ОСОБА_1 грошове утримання в розмірі 80 % від суддівської винагороди, з огляду на те, що довічне грошове утримання проводилося за нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року, який набув чинності 30.09.2016 року, за яким, коли суддя іде у відставку після набрання вказаним законом чинності, розмір щомісячного довічного утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості ВРУ, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 року, №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Оскільки загальний стаж позивача на посаді судді становить 17 років 9 місяців 15 днів, що не перевищує встановлені законом 20 років, підстав для збільшення розміру ОСОБА_1 довічного грошового утримання на два відсотки як судді відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4, ч.6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією гарантій незалежності судді.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р.) встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції, діючій на час правовідносин, визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 в справі №1-8/2016 визначено, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість, застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Водночас, частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XІI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Матеріалами справи підтверджено, а саме: розпорядженнями відповідача від 07.11.2016 року, від 25.01.2017 року, записами в трудовій книжці, що загальний стаж роботи позивача складає 42 роки 1 місяць 10 днів, спеціальний стаж, що дає право на відставку та призначення грошового утримання, складає 23 роки 8 місяців 15 днів, з них: 17 років 9 місяців 15 днів - на посаді судді та 5 років 11 місяців - на посаді прокурора цивільно-судового відділу прокуратури Луганської області.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскільки стаж позивача, що дає право на відставку та довічне грошове утримання, складає 23 роки 08 місяців 15 днів, це дає позивачу право на 86 % відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, в тому числі з урахуванням для визначення стажу роботи на посаді судді періоду роботи в органах прокуратури, в період з 01.02.1993 року по 31.12.1998 року, що становить 15 років 11 місяців.

Вищезазначене спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача необхідного стажу для збільшення розміру довічного грошового утримання на 2 % як судді.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2017р. по справі № 640/4909/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 08.08.2017 р.