Справа № 815/2360/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2360/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Інвестбанк" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №951-17 від 07.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Інвестбанк" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №951-17 від 07.02.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07.03.2017 року ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" поштою отримало податкову вимогу №951-17 Головного управління ДФС в Одеській області від 07.02.2017 року про сплату 6836,61 грн. Банк не погоджується з вищевказаною вимогою та вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Так, позивач зазначає, що 15.12.2016 року рішенням Національного банку України №490-рш/БТ ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних. 15.12.2016 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2856, на підставі рішення НБУ розпочато процедуру виведення з ринку ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" Красюка І.І. 12.01.2017 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №86, на підставі рішення Правління НБУ від 11.01.2017 року №17-рш "Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк", затверджено процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" строком на два роки, з 13.01.2017 року по 12.01.2019 року включно. Призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" Красюку І.І.

Позивач вважає, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в тому числі за вкладами) виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку сповіщення кредиторів про ліквідацію банку.

Також позивач зазначає, що так як оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" було опубліковано у виданні "Голос України" 17.01.2017 року, то Головному управлінню ДФС в Одеській області слід було заявити вимоги кредитора до 16.02.2017 року включно, чого він не зробив. Тому усі вимоги до Банку вважаються погашеними. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу.

На підставі викладеного, позивач вважає, що висновки, викладені у податковій вимозі №951-17 від 07.02.2017 року, є помилковими, податкова вимога протиправна та є такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання, призначене на 31 липня 2017 року представник позивача не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження без участі представника ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк".

Представник відповідача у судовому засіданні 31 липня 2017 року позов не визнав, надав заперечення, відповідно до яких у ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" виник податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 6836,61 грн. в результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов'язань. Представник відповідача, не спростовуючи факту запровадження в ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" тимчасової адміністрації, а згодом і запровадження процедури ліквідації, зауважив, що під час дії тимчасової адміністрації банк не припиняє свою діяльність, а продовжує поточну роботу, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах. Закон передбачає ненарахування неустойки (штрафів, пені тощо) за невиконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), проте не зупиняє обов'язку щодо сплати податків і зборів.

Враховуючи викладене та те, що ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" не було сплачено узгоджене грошове зобов'язання по податковому боргу в установлені законодавством строки, ГУ ДФС в Одеській області було направлено податкову вимогу форми "Ю" від 07.02.2017 року №951-17 про стягнення 6836,61 грн. з ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк". Також представник відповідача вказав, що ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 06.02.2017 року №447/10/15-32-17-01-06.

За вказаних обставин, представник відповідача зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області доведено правомірність прийняття оскаржуваної податкової вимоги, а тому в задоволенні вимог ПАТ "Комерційний Банк "Інвестбанк" слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, та враховуючи наявність підстав для розгляду справи в судовому засіданні, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Правління Національного банку України №490-рш/БТ від 15.12.2016 року ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" визнано неплатоспроможним. На підставі вказаного рішення, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2856 від 15.12.2016 року "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" (а.с. 11-12).

12.01.2017 року рішенням Виконавчої дирекціії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №86, на підставі рішення Правління Національного банку України №17-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк", запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" строком на 2 роки, з 13.01.2017 року по 12.01.2019 року включно (а.с. 12-13).

07.02.2017 року ГУ ДФС в Одеській області сформовано податкову вимогу №951-17, відповідно до якої ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" було повідомлено, що станом на 06.02.2017 року сума податкового боргу ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" за узгодженими грошовими зобов'язаннями по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, становить 6836,61 грн. Вказану вимогу позивач отримав 07.03.2017 року. (а.с. 7).

ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" оскаржило податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області №951-17 від 07.02.2017 року в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.04.2017 року № 6808/6/99-99-17-01-15 відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" та залишено без змін оскаржувану податкову вимогу (а.с. 8-10).

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року N4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Частиною 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; 8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Згідно ч.3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Як встановлено судом, у ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" станом на 06.02.2017 року рахується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 6836,61 грн.

Наявність у ПАТ "Комерційний банк "Інвестбанк" зазначеного грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації, позивачем не оспорювалася.

Відповідно до приписів п.54.1 ст.54 ПК України сума грошового зобов'язання, самостійно визначена платником податків у податковій декларації, вважається узгодженою.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, вказане грошове зобов'язання позивача в сумі 6836,61 грн. визначене ним самостійно та є узгодженим.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно до положень п.п. 59.3, 59.4 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідач не нараховував позивачу під час процедури ліквідації банку жодних додаткових зобов'язань зі сплати податків, відсотків та неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що, надсилаючи позивачу податкову вимогу № 951-17 від 07.02.2017 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

При цьому суд зауважує, що предметом даного спору не є ані стягнення з банку податкового боргу, ані питання включення вимог контролюючого органу до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Тому посилання позивача в обгрунтування позовних вимог про скасування податкової вимоги на ст.49 Закону № 4452-VI щодо порядку та строків приймання вимог кредиторів, включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів - суд вважає безпідставними, а тому не бере їх до уваги.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність надіслання ним позивачу спірної податкової вимоги, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Інвестбанк" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №951-17 від 07.02.2017 року слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, ч.6 ст.128, ст.ст. 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Інвестбанк" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №951-17 від 07.02.2017 року - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Андрухів