Справа № 233/101/17
Суддя: Мартиненко В. С.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/101/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

при секретарі Колеснікової М.М.

представника відповідача Зайцевої О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними щодо перерахунку допомоги по безробіттю не в повному обсязі, зобов`язання повторно провести перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням трудового стажу в період з 15.08.1997 року по 30.06.2015 року, з 08.07.2015 року з виплатою недоотриманих сум з 08.07.2015 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 30.06.2017 року позивач зменшив позовні вимоги та просив зобов`язати відповідача здійснити повторний перерахунок допомоги по безробіттю з врахуванням трудового стажу за період з 15 серпня 1997 року по 13 січня 2009 року з виплатою недоотриманих сум з 08 липня 2015 року, оскільки в іншій частині спір вирішено.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що у вказаний період позивач знаходився на службі у МВС України, проте відповідно до законодавства вказаний стаж на період його роботи не визнавався страховим. Просив у задоволені позову відмовити.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15.08.1997 року по 17.04.2013 року позивач ОСОБА_1 перебував на службі в управлінні Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці, що підтверджується копією трудової книжки. Наказом №276 від 17.04.2013 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

02.07.2015 року відповідачем було надано ОСОБА_1 статус безробітного. 06.10.2015 року було призначено виплату допомоги по безробіттю з 09.07.2015 року як застрахованій особі, яка протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування має страховий стаж менше 6 місяців. Відповідачем було зараховано страховий стаж у 4 роки та 4.15 місяців, в тому числі за період його служби у органах внутрішніх справ з 13.01.2009 року по 17.04.2013 року. Зазначена обставина підтверджується копією персональної картки, складеної на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 ст. 23 Закону встановлено, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

З п. 1 розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 року №613, вбачається, що допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року, який набрав чинності 13.01.2009 року, були внесені зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідно до яких до застрахованих осіб були віднесені, в тому числі, військовослужбовці органів внутрішніх справ (п. 3 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", чинний на час служби позивача).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) , особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи підприємці (із змінами, внесеними згідно із Законами України від 25.12.2008 р. N 799-VI, від 08.07.2010 р. N 2464-VI).

Законом України від 25.12.2008 р. N 799-VI статтю 21 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" також було доповнено частиною п`ятою згідно із якою, строк проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби) до запровадження страхування на випадок безробіття для цієї категорії осіб прирівнюється до страхового стажу у разі звільнення зі служби за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію за умови реєстрації в установленому порядку в державній службі зайнятості протягом місяця - з дня взяття на облік у військовому комісаріаті, для інших осіб - з дня звільнення.

Відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженому Наказом Міністерства соціальної політики 15.06.2015 року №613, страховий стаж обчислюється центрами зайнятості за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2011 року, з урахуванням, між іншим, того, що проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), особами рядового та начальницького складу, які проходили військову службу у військових частинах та органах, які виплачують грошове забезпечення, зараховується на підставі довідки (довідок) з військового комісаріату, військової частини або іншого формування, утвореного відповідно до законів України, яке виплачує грошове забезпечення, про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу, у періодах після запровадження страхування на випадок безробіття, а саме починаючи з 13 січня 2009 року.

Оскільки судом встановлено, що спірний період трудового стажу позивача не було віднесено законом до страхового стажу, який має бути врахований при призначенні допомоги по безробіттю, суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, а позовні вимоги є безпідставними, в задоволенні яких слід відмовити.

В силу ст. 99 КАС України, враховуючи те, що у задоволені позовних вимог відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору, його сплату слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 86, 159, ч. 3 ст. 160, ст. ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя