Справа № 804/7388/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 р. Справа № 804/7388/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: Мешкової І.А.,
представника відповідача: Крейси Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський»
до Дніпропетровської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що підприємством для митного оформлення і підтвердження заявленої митної вартості товару надано належні та достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості, які в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, дозволяють провести обчислення митної вартості, тому відповідачем безпідставно витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості. Проте, позивачем все одно було надано додаткові документи, які також свідчили про правильне обчислення митної вартості. Отже, відмова митниці у визнанні заявленої позивачем митної вартості є необґрунтованою, оскільки відповідачем не проведена належна оцінка всіх наданих документів щодо неможливості застосування основного методу.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст.54 Митного кодексу України посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості товарів. В результаті такого контролю було встановлено, що документи, подані позивачем разом з митними деклараціями, визивають сумніви у заявленій декларантом митній вартості товару, містять розбіжності, у зв'язку із чим підприємству було запропоновано надати додаткові документи та усунути наявні розбіжності. Проте, додатково наданими позивачем документами також не підтверджено заявлену митну вартість товару, у зв'язку із чим відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості та виставлено картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару. Відповідно до присів п.2 ч.3 ст.52 Митного кодексу України товар випущено у вільний обіг, однак протягом строку дії гарантійних зобов'язань декларантом не було надано в порядку ст.55 Митного кодексу України жодного додаткового документа.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» (далі - ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський») (покупець) та компанією Novus Europe s.a./g.v/ (Бельгія) (продавець) 11 січня 2011 року укладений контракт купівлі-продажу №2011/01-03 на постачання кормових добавок для виробничого птахівництва.
Відповідно до п.3.2 цього Контракту ціни та умови постачання на кожну партію товару узгоджуються сторонами в окремих Додатках, які є невід'ємною частиною цього Контракту.
Згідно з Додатком №68 від 21.06.2016р. до вказаного Контракту поставка товару здійснювалася на умовах поставки СІР с. Першотравневе, Нікопольський район, Дніпропетровська область.
Для здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту, позивачем 02.08.2016р. до митного посту «Нікополь» Дніпропетровської митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №110090000/2016/004765, відповідно до якої заявлено митну вартість товару за ціною контракту (основний метод) відповідно до ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) на рівні - 2,58 євро/кг.
За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів 02.08.2016р. митниця направила позивачу електронні повідомлення про необхідність надати додаткові документів, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; переклади українською мовою наданих документів згідно ст.254 МКУ.
Крім зазначеного, вказаними електронними повідомленнями, відповідно до п.6. ст.53 МКУ, декларанта позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Листом від 03.08.2016р. ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» повідомило митний орган, що додаткові документи подані не будуть, та висловило прохання завершити митне оформлення.
Враховуючи наведене, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016р. №110090000/2016/000023/1, яким із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (метод за ціною договору щодо ідентичних товарів) заявлена позивачем митна вартість товару визначена у розмірі 3,70 євро/кг, замість заявленої - 2,58 євро/кг.
В подальшому ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», скориставшись наданим йому п.2 ч.3 ст.52 МКУ правом, задекларувало зазначений вантаж, а митниця здійснила оформлення товару та випустила його у вільний обіг під гарантійні зобов'язання за МД №110090000/2016/004792 від 03.08.2016р.
Під час дії гарантійних зобов'язань ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» жодних додаткових документів до відповідача не подало.
Незгода позивача з вищевказаними рішеннями відповідача стала підставою для звернення до суду з цим позовом про їх скасування.
Розглядаючи спірні взаємовідносини, суд керується наступним.
Частиною першою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом приписів ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України №689 від 11.09.2015р. затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв'язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень ч.2 ст.58 Митного кодексу України (у відповідній редакції) метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Згідно зі ст.337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.
Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України (далі - МК України), визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, Автоматизованою системою аналізу ризиків (АСАУР) за результатами формато-логічного контролю по МД №110090000/2016/004765 від 02.08.2016р. згенеровано обов'язкову форму контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів».
Посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості товарів, задекларованих в МД від 02.08.2016р. №№110090000/2016/004765.
В результаті такого контролю встановлено, що надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять наступні розбіжності та не містять наступних відомостей:
- під час аналізу вартісних граф електронної копії декларації країни відправлення товару, виявлено відсутність інформації про вартість товару за конкретною поставкою. Отже, заявлена вартість товару не підтверджена документом, за яким здійснювалось фактичне переміщення товару. Крім цього, декларація країни відправлення не містить умов поставки;
- наданий до митного оформлення експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 20.07.2016р. №117/415 ґрунтується на ціновій інформації, отриманій від продавця відповідної продукції Novus Europe s.a./g.v/ (Бельгія) та не містить цінового дослідження падіння ціни товару, його відповідності цінам на світовому ринку в умовах повної конкуренції, тобто не містить висновку про те, що дана ціна відповідає «дійсній вартості» товару;
- згідно з п.6.1. контракту товар має бути відправлений (дата CMR) впродовж 14 днів з дати отримання передоплати (дати отримання банком валюти) за умови, що покупець має в розпорядженні дозвіл вантажоодержувача на імпорт в Україну, однак документ про наявність внесення передплати декларантом не наданий;
- також були відсутні переклади CMR та декларації країни відправлення товару.
Всі вищевказані розбіжності детально відображено в електронному повідомленні відповідача від 02.08.2016р., яким у декларанта на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України витребувано додаткові документи, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; переклади українською мовою наданих документів згідно ст. 254 МКУ.
З огляду на встановлені митним органом розбіжності у наданих позивачем до митного оформлення документах, суд вважає обґрунтованими дії відповідача щодо витребування у позивача додаткових документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України.
Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (ІНКОТЕРМС) в редакції 2000 року, термін СІР («фрахт/перевезення та страхування оплачені до ... (назва місця призначення)» означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару. Однак, за умовами CIP на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинний брати до уваги, що відповідно до умов терміна CIP від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. У випадку здійснення перевезення в пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбудеться в момент передачі товару в піклування першого перевізника. За умовами терміна СІР на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту.
Згідно з Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001р. №65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а тако-виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.
У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).
Враховуючи викладене, страхова премія та процентна ставка страхування є частинами загальних витрат, які здійснюються декларантами при імпорті товарів за відповідними умовами поставки, та які, відповідно, мають враховуватися при визначенні митної вартості товарів, що імпортуються.
При цьому, після вступу України до COT Угода про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) та Тлумачні примітки до неї є частиною законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Кодексу і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.
Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна
вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не
включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної
вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайноїконкурентної ціни.
За митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Пунктами 5-7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58); витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.6 ч.10 ст.58); витрати на страхування цих товарів (п.7 ч.10 ст.58).
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто, митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати (за наявності) на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов'язані з транспортуванням цього товару).
Таким чином, надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару вірної суми витрат на страхування.
Відсутність зазначених відомостей унеможливила здійснити обчислення заявленої митної вартості товару.
Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, що наданий до митного оформлення експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 20.07.2016р. №117/415 не можу бути розцінений як підтвердження заявленої декларантом митної вартості, оскільки ґрунтується на ціновій інформації, отриманій від продавця відповідної продукції Novus Europe s.a./g.v/ (Бельгія) та не містить цінового дослідження падіння ціни товару, його відповідності цінам на світовому ринку в умовах повної конкуренції.
Так, з означеного експертного висновку слідує, що викладені в ньому висновки зроблені на підставі цінової інформації, отриманої від представництва продавця відповідної продукції Novus Europe s.a./n.v. у м. Москва, проте повноваження останнього не підтверджені жодним чином.
За таких обставин, наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» не містить цінового дослідження падіння ціни товару, його відповідності цінам на світовому ринку в умовах повної конкуренції, та не є документом, який підтверджує дійсну вартість товару.
Згідно з вимогами пунктів 4 та 5 ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість, зокрема, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
При цьому у вартісних графах електронної копії декларації країни відправлення товару інформації про вартість товару за конкретною поставкою відсутня.
Також слід зазначити, що згідно з п.4.2 зовнішньоекономічного Контракту від 11.01.2011р. №2011/01-03 платіж за товари, що поставляються по цьому Контракту, може здійснюватися або у вигляді попередньої оплати усієї або частини суми вказаної в проформі інвойсі, впродовж 10 днів з моменту виставлення інвойсу, або шляхом відстрочення платежу не більше 30 днів з моменту постачання товару, тобто повинен бути здійснений не пізніше 29.08.2016р.
Разом з тим, в додатку №68 від 21.06.2016р. до вказаного Контракту зазначені умови оплати, що суперечать п.4.2 Контракту №2011/01-03 від 11.01.2011р., якими передбачено, що покупець здійснює 100% оплату вартості товару протягом 60 календарних днів з дати виставлення продавцем відвантажувального інвойсу, тобто не пізніше 23.09.2016р.
Водночас, згідно з п.6.1 Контракту товар має бути відправлений (дата CMR) впродовж 14 днів з дати отримання передоплати (дати отримання банком валюти) за умови, що покупець має в розпорядженні дозвіл вантажоодержувача на імпорт в Україну.
При цьому документ про наявність внесення передплати декларантом наданий не був.
Крім того, суд зазначає, що надані позивачем до митного оформлення документи дійсно містили і інші розбіжності, а саме: наданий до митного оформлення сертифікат якості виробника товару містить печатки відправника Novus Europe s.a./g.v/ (Бельгія), хоча згідно з відомостями графи 34 МД країну походження товару заявлено - CША, що також підтверджується сертифікатом про походження товару №91 201605345 від 06.07.2016р.; дата відправлення товару, зазначена в свідоцтві (28.07.2016р.), не відповідає фактичній даті відправлення - 27.07.2016р. (CMR В №Т61078855 від 27.07.2016р.).
Щодо наданої позивачем комерційної пропозиції від 01.07.2016р., виданої представництвом продавця відповідної продукції «Novus Europe s.a./n.v.» у м. Москва, суд зазначає, що відомості про вказане представництво не підтверджені жодним чином та інформація про нього не зазначена в жодному документі, в т.ч. в зовнішньоекономічному контракті. Крім цього, комерційна пропозиція містить інформацію про ціну товару в липні - першій половині серпня 2016 на умовах СІР, водночас, місце призначення не зазначено.
Як зазначалося вище, відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (ІНКОТЕРМС) в редакції 2000 року, термін СІР («фрахт/перевезення та страхування оплачені до ... (назва місця призначення)» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим та зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення.
Отже, відсутність в комерційній пропозиції назви місця призначення при умовах поставки СІР вказує на необґрунтованість такої інформації, оскільки залишається не визначеним місце призначення, до якого продавець готовий поставити товар за вказаною ціною.
Крім того, зазначена комерційна пропозиція вказує на те, що ціна залежить від умов оплати та поставки, обсягів, проте, яким чином зміна цих умов впливає на ціну товару не зазначено.
Отже, надані позивачем документи не відповідали положенням ч.2, ч.8 ст.52, ч.10 ст.58 Митного кодексу України та не містили відомостей, що підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні для підтвердження числових значень митної вартості товару.
Належних доказів та обґрунтованих пояснень щодо спростування зазначених розбіжностей позивачем не надано.
Як зазначалося вище, листом від 03.08.2016р. ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» повідомило митний орган, що додаткові документи подані не будуть, та висловило прохання завершити митне оформлення.
Відповідно до п.5 ст.55 Митного кодексу України відповідачем проведено консультації з приводу обрання методу визначення митної вартості згідно з ч.3 ст.57 Митного кодексу України. Здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки згідно з цією статтею (для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору) робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно із положеннями частини другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо:
- заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів;
- невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару;
- неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України;
- відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було розглянуто можливість застосування наступних методів визначення митної вартості.
Відповідно ч.4 ст.57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
На виконання вимог наведеної норми законом митним органом проведено консультацію щодо застосування методів визначення митної вартості та обмін наявною інформацією стосовно митної вартості імпортованого товару за умови додержання вимог щодо її конфіденційності з декларантом позивача.
Відповідно до ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
За результатами контролю співставлення, проведеного відповідно до статті 337 Митного кодексу України, відповідачем встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 2,58 євро/кг.
Разом з тим, митну вартість скориговано з урахуванням абсолютно однакових фізичних характеристик, умов поставки, виробника та країни виробництва, комерційного рівня та за основу взято ціну операції з ідентичним товаром, оформленим за МД №110090000/2016/000639 від 09.02.2016р. на рівні -3,70 євро/кг.
З урахуванням означеного, посадова особа митниці, відповідно до ст.55 МКУ прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 03.08.2016р. №110090000/2016/000023/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 3,70 євро/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу визначеної митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61Митного кодексу та здійснено відповідний розрахунок.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст.264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Відповідно до положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.6 ст.307 цього Кодексу.
При цьому, позивач скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД №110090000/2016/0004792 від 03.08.2016р. під гарантійні зобов'язання, проте, жодних документів щодо підтвердження заявлено декларантом митної вартості товару за МД №110090000/2016/004765 від 02.08.2016р. під час дії гарантійних зобов'язань позивачем надано не було.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті відповідачем обґрунтовано та правомірно, з урахуванням норм чинного законодавства та всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення.
Таким чином, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.94 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в митному оформленні - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова