Справа № 814/888/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

03 серпня 2017 року Справа № 814/888/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2017 р. № , № , № , № і № ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2017 р. № , № , № , № і № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірка проведена незаконно, без повідомлення позивача, що позбавило його можливості надати всі документи та пояснення. Висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що ним отримана інформація громадян (пайщиків) про розрахунки по орендній платі натуроплатою. Позивач категорично відмовив у наданні будь-яких документів щодо нарахування орендної плати. Вартість натуроплати взято з розрахунку середньої статистичної ціни реалізації продукції сільського господарства по Баштанському району.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У грудні 2016 р. відповідачем проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача, результати якої оформлені актом від 06.01.2017 р. № 1/13-НОМЕР_6 (а. с. 18-42).

Під час перевірки встановлено наступні порушення, що стали підставою для нарахування податкових зобов'язань:

- п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: незабезпечення зберігання первинних документів з 07.07.2013 р. по 30.09.2016 р.;

- розділ 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 24.12.2010 р. № 1020, розділ 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 р. № 49, розділ 3 Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), та розділ 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Мінфіну від 13.01.2015 р. № 4, а саме: подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 3, 4 квартали 2013 р., чотири квартали 2014-2016 р.р.;

- п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, ст. 163, п. 164.1, п.п. 164.2.5 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у сумі 124181,41 грн.;

- п. 162.1 ст. 162, ст. 163, п.п. 1.1, 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено військовий збір у сумі 10571,77 грн.;

- п. 291.1 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п.п. 293.3.1 п. 293.1 ст. 293 ПК України, в результаті чого занижено єдиний податок у сумі 35718,33 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2017 р. № на суму 44647,91 грн., № на суму 156141,11 грн., № на суму 13214,71 грн., № на суму 510,00 грн. і № на суму 510,00 грн. (а. с. 43-47).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 23.12.2016 р. № 437 підставою для її призначення вказано п.п. 78.1.2 і 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України (а. с. 13).

Так, згідно п. 78.1 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом (п.п. 78.1.2);

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п. 78.1.4).

При цьому, п. 78.4 ст. 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З наведених положень випливає, що початку проведення перевірки передує вручення наказу про її проведення, відтак до вручення такого наказу перевірка не може бути розпочата. Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення перевірки направлено на юридичну адресу позивача 23.12.2016 р. (а. с. 15-17) і цього ж дня перевірка була розпочата. Доказів направлення позивачу письмових запитів до початку проведення перевірки відповідач суду не надав. Викладене позбавило позивача можливості надати свої пояснення з відповідними доказами.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що позивача запрошували в телефонному режимі до Баштанської ОДПІ для вручення наказу на перевірку, однак позивач у приміщенні ОДПІ відмовився від вручення наказу та повідомлення, про що складено акт відмови. Крім того, в акті зазначено, що перевірку проведено з відома позивача та останній категорично відмовився надати документи для проведення перевірки.

Суд критично ставиться до викладеного, оскільки будь-яких доказів вказаних обставин відповідач суду не надав. Саме на суб'єкта владних повноважень ч. 2 ст. 71 КАС України покладає обов'язок доказування правомірності своїх дій чи рішень, однак відповідач свого обов'язку не виконав.

Документи, про ненадання яких зазначає відповідач, надані позивачем до суду, що свідчить про те, що вони були в наявності на момент проведення перевірки, однак своїми діями відповідач позбавив позивача можливості їх надати.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.02.2016 р. по справі № 21-2749а15: "Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої."

Таким чином, суд приходить до висновку, що позапланова невиїзна документальна перевірка позивача призначена безпідставно та проведена з порушенням вимог ПК України.

Підставою для нарахування позивачу податкових зобов'язань, окрім ненадання документів, стала інформація, отримана від громадян (пайщиків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, НОМЕР_6.), які в своїх письмових поясненнях вказали про отримання орендної плати за 2013-2016 р.р. натуроплатою з розрахунку 3 тони зерна за пай.

За базу (основу) оподаткування для перевірки відповідачем використано вартість (ціну реалізації зернових) із розрахунку середньої статистичної ціни реалізації продукції сільського господарства по Баштанському району. При цьому, заниження бази оподаткування розраховано лише по 5-ти громадянам із 72-х, землі яких орендує позивач.

За визначенням ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Статтею 72 ПК України передбачено перелік інформації, що використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу.

Письмові пояснення громадян не підпадають під жоден із пунктів переліку. Крім того, позивач надав суду відомості розрахунків за оренду землі за 2013-2015 р.р., які містять підписи громадян, у тому числі й ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про отримання ними грошових коштів з орендної плати (а. с. 92-96).

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для нарахування позивачу податкових зобов'язань, наведені в акті перевірки, спростовуються матеріалами справи, а жодних інших підстав відповідач не навів.

Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог, які належить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 2150,24 грн. (а. с. 4), що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.02.2017 р. № , № , № , № і № .

3. Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6) судовий збір у сумі 2150,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська