Справа № 396/804/17(2-а/396/804/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 року справа № 396/804/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2017 року

у справі №396/804/17

за позовом ОСОБА_1

до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

про визнання незаконними дій та рішення, зобов'язання призначити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області з позовом до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання незаконними дій та рішення від 18 травня 2017 року №427 щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу 20 років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року); скасування рішення від 18 травня 2017 року №427; зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року) з 10 травня 2017 року, тобто з дати звернення, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи відповідно до довідки прокуратури Харківської області про заробітну плату від 04 травня 2017 року №18-245 без обмежень її максимального розміру.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Новоукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Після відкриття апеляційного провадження, ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою, у зв'язку з пропуском відповідачем строку апеляційного оскарження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини дотримання відповідачем строку апеляційного оскарження з'ясовані під час прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції оскаржувану постанову прийнято із застосуванням частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, тобто 16 червня 2017 року судом проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, що підтверджуються матеріалами справи, а саме вступною та резолютивною частиною постанови, записом та журналом судового засідання (а.с. 57, 59).

Враховуючи викладене, в силу положень статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії оскаржуваної постанови.

З огляду на те, що відповідач повний текст оскаржуваної постанови отримав 22 червня 2017 року, про що міститься відмітка відповідного змісту на звороті обкладинки справи, апеляційну скаргу, згідно зі штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції, подав 03 липня 2017 року (а.с. 64), тобто у перший робочий день внаслідок припадання закінчення 10 дня строку на вихідний день (із урахуванням правил обчислення процесуальних строків, встановлених статтею 103 Кодексу адміністративного судочинства України), суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга подана із дотримання строку апеляційного оскарження, заявлене позивачем клопотання та вказані у ньому доводи є необґрунтованими.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно з копією диплому серії НОМЕР_1 від 26 червня 1999 року ОСОБА_1 у 1999 році закінчив навчання за спеціальністю «правознавство» у Національній академії внутрішніх справ України; відповідно до записів трудової книжки у період з 15 серпня 1995 року по 29 липня 1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ безперервно 03 роки 11 місяців 14 днів (а.с. 10-11, 15).

Зазначені відомості також підтверджуються архівною довідкою Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції і Кіровоградській області від 30 вересня 2016 року № 2890/15/01-16, згідно з якою позивач з 15 серпня 1995 року по 11 січня 1996 року був слухачем Української академії внутрішніх справ, з 11 січня 1996 року по 29 липня 1999 року - курсантом Української академії внутрішніх справ (а.с. 15).

За відомостями, внесеними до трудової книжки, ОСОБА_1 (а.с. 11-13):

- з 09 серпня 1999 року по лютий 2002 року працював на посадах стажиста помічника прокурора, виконуючого обов'язки помічника прокурора, помічника прокурора, старшого помічника прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області;

- з лютого 2002 року по грудень 2002 року працював помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням природоохоронного законодавства прокуратури Кіровоградської області;

- з грудня 2002 року 23 квітня 2003 року працював на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням природоохоронного законодавства прокуратури Кіровоградської області;

- з 24 квітня 2003 року по 04 червня 2007 року працював прокурором Новоукраїнського району Кіровоградської області;

- з 05 липня 2007 року по 27 січня 2008 року працював на посаду старшого прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Кіровоградської області;

- з 28 січня 2008 року по 22 квітня 2008 року працював начальником відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури Кіровоградської області;

- з 23 квітня 2008 року по 29 жовтня 2008 року працював прокурором Бобринецького району Кіровоградської області;

- з 30 жовтня 2008 року по 16 березня 2011 року працював Знам'янським міжрайонним прокурором Кіровоградської області;

- з 17 березня 2011 року по 25 березня 2014 року працював на посаді начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 26 березня 2014 року по 11 листопада 2014 року працював посаді прокурора відділу захисту організації представництва, управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 12 листопада 2014 року 19 січня 2015 року працював начальником відділу захисту інтересів громадян та держави у сфері земельних відносин управління представництва,захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 20 січня 2015 року по 15 липня 2015 року працював начальником відділу організації представництва на захист інтересів громадян або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 16 липня 2015 року по 04 січня 2016 року працював на посаді начальника відділу організації позовної роботи управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 05 січня 2016 року по 12 квітня 2016 року працював начальником відділу організації представництва управління представництва інтересів громадян та держави в суді прокуратури Харківської області;

- з 13 квітня 2016 року переведений на посаду начальника відділу організації представництва управління представництва інтересів громадян або держави в суді прокуратури Харківської області.

- з 14 квітня 2016 року переведений на посаду начальника відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Харківської області.

10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відповідними документами.

Новоукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області листом від 19 травня 2017 року №435/03-29 повідомило позивача про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі рішення від 18 травня 2017 року №427.

В обґрунтування рішення відповідач посилався на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, яким визначено, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відсутність підстав для призначення пенсії згідно з чинним Законом України «Про прокуратуру» №1697 від 14 жовтня 2014 року.

Крім того зазначив, що у ОСОБА_1 не достатньо стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки позивач має загальний стаж вислуги лише 19 років 7 місяців 24 дня, в тому числі на посаді прокурора 17 років 8 місяців 2 дня (а.с. 16).

За змістом адміністративного позову ОСОБА_1, зазначає, що у період його роботи в органах прокуратури частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789 (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668), передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Частиною 5 цієї статті встановлювалося, що до 20 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, у тому числі стажистами та слідчими, на виборних посадах у державних органах, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися у прокуратуру, половина навчання у вищих навчальних закладах.

Позивач вказує, що має достатній стаж роботи на прокурорських посадах, який становить понад 17 років (з 09 серпня 1999 року по 04 червня 2007 року та з 05 липня 2007 року по 10 травня 2017 року) та 3 роки 11 місяців 14 днів служби в органах внутрішніх справ України, та вважає, що до спірних відносин мають бути застосовані положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789 в редакції до внесення змін Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76 та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, оскільки змінами звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до спірних відносин мають бути застосовані положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789 , а відтак у позивача наявні умови для призначення пенсії за вислугу років.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII, передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 15 липня 2015 року зазначені приписи статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність, у зв'язку із набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Зважаючи на ту обставину, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії, а саме, 10 травня 2017 року, питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури визначались вже згідно положень нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, тому наявність у позивача права на таке пенсійне забезпечення має вирішуватись у відповідності до приписів чинної статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII станом на 10 травня 2017 року.

Так, відповідно до частини 8 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор України; перший заступник Генерального прокурора України; заступник Генерального прокурора України; заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Частинами 1, 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Враховуючи наведене, стаж вислуги років позивача станом на час звернення до відповідача, є меншим від 23 річного стажу визначеного частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, що не надає право позивачу на призначенні пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного розгляду та вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області - задовольнити.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2017 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим