Справа № 820/815/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 р.Справа № 820/815/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/815/17

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Бакумової Алли Валентинівни

третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Бакумової Алли Валентинівни (далі - відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", в якому просив суд:

1. Визнати протиправними дії Державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни щодо реєстрації права власності на квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ "ПриватБанк".

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 32219332 від 04 листопада 2016 року на квартиру по АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк".

3. Зобов'язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумову Аллу Валентинівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №17278893 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" () право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 28 жовтня 2016 року.

23 травня 2017 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Бакумової Алли Валентинівни, третя особа - ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснено позивачу, що він має право звернутись із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 року, а справу направити для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 03.08.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що пред'явлений ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предмет заявленого позову виникає із цивільних правовідносин, а тому зазначений позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з положеннями ч. 2 вказаної статті до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльність Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № НАЕ2GK01270156, за умовами якого останній отримав на строк до 20 квітня 2018 року кошти в сумі 25059,24 грн. зі сплатою відсотків.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник та позикодавець уклали договір іпотеки від 23 квітня 2008 року (далі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. за реєстраційним № 59481487.

Згідно з умовами Договору ОСОБА_1 передав в іпотеку спірне майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

21.09.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направило ОСОБА_1 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким поінформувало позивача про свій намір набути право власності на предмет іпотеки, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також запропонувало погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30-ти днів з моменту отримання повідомлення.

28 жовтня 2016 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до відповідача - приватного нотаріуса Бакумової А.В. із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) на нерухоме майно - спірне майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бакумовою А.В було прийнято рішення № 32219332 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

На підставі зазначеного рішення було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №17278893 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 28 жовтня 2016 року.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", за змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

У пункті 3 Пленуму зазначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ встановлено ст.17 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Також необхідно зауважити, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає оскаржуване рішення відповідача неправомірним, оскільки воно прийняте без додержання вимог чинного законодавства, а саме: не враховано, що ПАТ КБ "Приватбанк" не дотримано порядку позасудового врегулювання питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрацію права власності здійснено без згоди власника та без вчинення нотаріальних дій.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що спірні правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, які пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди або порушенням актів цивільного законодавства під час її укладання не є публічно-правовими за своїм змістом, а випливають з договірних відносин, отже мають вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України по справі №21-41а16 від 14.06.2016 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що провадження в зазначеній адміністративній справі підлягає закриттю, оскільки предметом зазначеного позову є визнання протиправними дій Державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни щодо реєстрації права власності на квартиру розташованою за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ "ПриватБанк", визнання протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 32219332 від 04 листопада 2016 року на квартиру по АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", а також зобов'язання приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумову Аллу Валентинівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №17278893 про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" () право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 28 жовтня 2016 року, що виникають із цивільних правовідносин, а тому зазначений позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд обґрунтовано закрив провадження по вказаній справі, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/815/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 08.08.2017 р.