Справа № 522/11644/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/11644/17

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Погрібний С.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання - Осіпова М.Ю.,

за участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 30 червня 2017 року про відмову у відкритті адміністративного провадження по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до слідчого прокуратури Одеської області Григорєва В.В. про визнання дій слідчого незаконними,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 червня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом, в якому просили визнати незаконним невиконання слідчим прокуратури Одеської області ухвалу суду від 24.03.2017 року, визнати незаконним позбавлення права позивачів бути визнанними потерпілими та визнати, що незаконні дії відповідача позбавляють позивачів права на доступ до суду.

30 червня 2017 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили увалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянтів, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

24 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси Івановим В.В. скасовано постанову слідчого відділу прокуратури Одеської області Григорєва В.В. від 16.02.2017 року в частині відмови у визнані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадження № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

Посилаючись на те, що попри рішення суду слідчий прокуратури Одеської області Григорєв В.В. все одне не визнає позивачів потерпілими у кримінальному провадження № 0000006, вони звернулись з адміністративним позовом до суду щодо визнання незаконним невиконання відповідачем зазначеної ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та бездіяльність слідчого під час виконання ним службових обов'язків оскаржується у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 3 статті 11 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулись до суду з позовом, в якому оскаржують бездіяльність слідчого прокуратури щодо невизнання їх потерпілими у кримінальному провадженні, на виконання постанови слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 24.03.2017 року.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Кримінально-процесуального Кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Предметом даного спору є бездіяльність відповідача щодо невизнання позивачів потерпілими в рамках кримінального провадження № 0000006.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам'ятка про процесуальні права та обов'язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Права та обов'язки потерпілих у кримінальному провадженні встановлені ст..56-57 КПК України.

Положеннями ст.303 КПК України чітко встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.306 Кримінально-процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції, що оскарження бездіяльності слідчого прокуратури щодо невиконання рішення слідчого судді має розглядатись в порядку КПК України.

Щодо посилання апелянтів на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, якою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, судова колегія зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Надані в ході апеляційного розгляду ухвали Приморського суду м.Одеси у справах № 522/6759/17, №522/7142/17 № 522/6838/17, № 522/5205/17, якими скасовані постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні № 0000006, підтверджують спроможність апелянтів захищати свої права у суді в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що вірними є дії суду першої інстанції щодо відмови у відкритті адміністративного провадження за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до ст.109 КАС України, оскільки права позивачів підлягають захисту в порядку кримінального провадження.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,199,200,205,206,254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян