Справа № 152/20/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/20/17

Головуючий у 1-й інстанції: Соколовська Т.О.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити дії.

Шаргородський районний суду Вінницької області постановою від 18.05.2017 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що загальний трудовий стаж ОСОБА_2 складає 29 років 2 місяці 2 дні.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 23 липня 1979 року ОСОБА_2 з 21.07.1982 року по 04.07.1983 року працював газоелектрозварником на Гніванському заводі спецзалізобетону, а з 14.07.1983 року по 03.01.2003 року газоелектрозварником на Мурафському плодоконсервному заводі (а.с.18), що також підтверджується пенсійною справою позивача (аркуш пенсійної справи 14 - 16).

13 вересня 2016 року позивач звернувся до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 16).

З рішення комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення при Шаргородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області від 12 грудня 2016 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах, вбачається, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідки, виданої Гніванським професійним ліцеєм від 04.07.2016 року №173 позивач з 01.10.1981 року по 19.07.1982 року навчався в училищі за професією "електрогазозварник". З 21.07.1982 року по 04.07.1983 року він працював газоелектрозварником на "Гніванському заводі спецзалізобетон", що підтверджується уточнюючою довідкою підприємства від 12.12.2016 року №1966/08.

З 14.07.1983 року по 03.01.2003 року позивач працював газоелектрозварником на Мурафському плодоконсервному заводі. З архівних довідок, виданих Шаргородський районним Трудовим архівом від 07.04.2016 року №01-13-112, №01-13-113, №01-13-114 слідує, що у документах Мурафського плодоконсервного заводу значиться ОСОБА_2, який з серпня 1983 року по грудень 2002 року працював електрогазозварником, газозварником, газоелектрозварником та щомісячно отримував заробітну плату. Накази про проведення та результати робочих місць по Мурафському плодоконсервному заводі відсутні (а.с.12 14).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП "Мурафський плодоконсервний завод" ліквідовано 29.12.2011 року (а.с.41).

У разі ліквідації підприємства і відсутності при цьому правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленої для окремих категорій працівників, здійснюється в Порядку, визначеному Пенсійним фондом України (постанова правління №18 від 10.11.2016 року) за погодженням з Мінпраці та Мінфіном, відповідними комісіями, які створені при головних управліннях Пенсійного фонду України в кожній області.

Відповідний пакет документів позивачем було направлено на розгляд комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішенням комісії від 22.11.2016 року позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 зараховано період роботи з 14.07.1983 року по 31.08.1987 року та з 01.10.1987 року по 31.12.1991 року. Період роботи з 01.01.1992 року по 03.01.2003 року до пільгового стажу не зараховано, оскільки посада газоелектрозварника не передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року. До того ж, відсутні накази про проведення та результати атестації робочих місць за період з 21.08.1992 року по 03.01.2003 року, відсутній наказ про звільнення з роботи, відсутні дані про заробітну плату за вересень 1987 року, лютий 1999 року, жовтень та грудень 1999 року, січень 2000 року, відсутні дані про заробітну плату в персоніфікованому обліку ОК 5 з липня 2000 року по грудень 2001 року та за січень 2003 року (а. п. с. 23-24, 43-45).

За матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача складає 29 років 2 місяці 2 дні, стаж роботи за Списком №2 складає 12 років 1 місяць 8 днів.

Однак, рішенням №1010 від 12.12.2016 року Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області позивачу відмовлено у призначенні такої пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" , ст.100, сп.№2 (а.с.9).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

За змістом пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років , з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 вищевказаного Закону встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже за загальним правилом, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах стаж підтверджується відомостями трудової книжки особи і тільки у випадку відсутності таких відомостей або сумнівів щодо їх правильності відповідний пільговий стаж підтверджується уточнюючими довідками та іншими документами згідно вимог вказаного Постанови.

Згідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, при цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли в період такої роботи. Вимоги щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Згідно з матеріалами справи, факт роботи позивача з 21.07.1982 року по 04.07.1983 року на Гніванському заводі спецзалізобетону "Південенергомонтаж" на посаді газоелектрозварником та з 14.07.1983 року по 03.01.2003 року газоелектрозварником на Мурафському плодоконсервному заводі відомостями трудової книжки підтверджений.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженогопостановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, передбачалися "газозварювальники та їх підручні", "електрозварники та їх підручні".

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, передбачалися "електрозварник", "газозварник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені "електрозварники" та "газозварники".

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що основною умовою підтвердження права позивача на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах є наявність займаної ним посади у відповідному переліку посад (Списку №2) та підтвердження факту виконування ним роботи за такою посадою, основним документом в підтвердження чого і є відомості трудової книжки.

Колегія судді вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не вказано про наявність будь-яких зауважень до оформлення змісту чи правильності наявних у трудовій книжці відомостей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність відмови відповідача позивачу з посиланням на те, що Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, передбачалися лиге посади "електрозварник", "газозварник", а позивач працював на "газоелектрозварювальником", що не дає йому права на пенсію на пільгових умовах, оскільки позивач виконував поєднувані роботи, професії, газоелектрозварювальника (електрогазозварювальника) передбачені Списком №2, які охоплюється усіма версіями Списку №2.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність частини заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.