Справа № 191/1663/17
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1663/17
Провадження № 2-а/191/119/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальону лейтенанта поліції Божко А.В. про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальону лейтенанта поліції Божко А.В. про скасування постанови.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 10 травня 2017 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону лейтенантом поліції Божко А.В. було винесено постанову серії ЕАА №096585 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYONDAI 140 НОМЕР_1 , нібито порушив ПДР, а саме п. 14.6а здійснив обгін на перехресті вул. Переможна та вул. Сташкова у м. Дніпро. Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав:
Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Божко А.В. зупинив водія ОСОБА_1 10.05.2017 року о 08-00 годині за адресою вул. Лазаряна, 99 б у м. Дніпро та звинуватив його в тому, що він нібито порушив п.14.6а ПДР, а саме здійснив обгін на перехресті вулиць Сташкова та Переможна. 10.05.2017 року, за тією ж адресою АДРЕСА_1 , інспектор Божко А.В. виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України. У випадках, передбачених частинами першою та другої цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його ''територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».
Відповідно до ч.3 ст.258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 статті 258 КУнАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.
Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою : м. Дніпро, пл.. Троїцька, 2а, де розташоване Управління патрульної поліції м. Дніпро. Проте, інспектор Божко А.В. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив його права.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Божко А.В. не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Божок А.В. проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, поліцейський Божко А.В. пішов до свого патрульного автомобіля, біля якого виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були досліджені докази в повному обсязі, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

У зв`язку з цим, позивач просить поновити строк оскарження постанови про притягнення до адміністративного правопорушення, як пропущений з поважних причин, скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальйону лейтенанта поліції Божко А.В. серії ЕАА №096585 від 10.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повінстю та просив їх задовольнити.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заперечення на адміністративний позов, які долучені до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що

використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальону лейтенанта поліції Божко А.В. від 10.05.2017 року до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме : порушення правил обгону на перехресті.
Зазначене рішення обґрунтовано тим, що 10.05.2017 року о 08-00 годині за адресою вул. Лазаряна, 99 б у м. Дніпро ОСОБА_1 порушив п.14.6а ПДР, а саме здійснив обгін на перехресті вулиць Сташкова та Переможна. Дана постанова була отримана ОСОБА_1 10.05.2017 року.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємо ввічливими. Будь-які відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортної пригоди, тобто завдати шкоду майну, нанести шкоду здоров ю людей і навіть до людських жертв.
Згідно п 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь - яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.
Згідно п 1.5 ПДР Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.
Згідно п 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ПДР, обгін на перехресті заборонений. Обгін на будь-якому перехресті заборонений у зв`язку з тим, що на цих ділянках проїзної частини існує підвищена небезпека для руху всіх учасників, крім того, увімкнення покажчика повороту може бути неправильно витлумачено іншими особами, які беруть участь у русі, що може спровокувати виникнення ДТП.
Згідно ПДР, перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.
Чітке розуміння водіями терміна «перехрестя» забезпечує безпеку дорожнього руху в місцях перетину доріг на одному рівні. Саме на перехрестях утворюється безліч ситуацій, пов`язаних з небезпекою для руху, і трапляється більшість дорожньо-транспортних пригод. Кожен водій зобов`язаний знати межі перехрестя, оскільки ПЖР визначається низка ситуацій, таких, наприклад, як зупинка, рух заднім ходом тощо, які заборонені на перехрестях.
Що стосується винесення постанови та розгляду справи поліцейським на місці вчинення правопорушення, то необхідно зазначити наступне.

Позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.
Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі №203/2730/16-а були роз`яснені аспекти щодо законності розгляду поліцейськими справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.
Дійсно Рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Конституційний суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавивосіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.
Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (02.05.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.
Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.
Крім того, ч. 2,4,5 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не був складений, так як під час складання постанови серії ЕАА № 096585 від 10.05.2017 року позивач не оспорював допущене правопорушення і адміністративне стягнення. Крім того, спірна постанова винесена відповідачем з урахуванням вимог, передбачених ст.283 КУпАП.
Відповідно до ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 72 цього кодексу, але позивачем не доведено в судовому засіданні його позовні вимоги з посиланням на докази.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не доведені в судовому засіданні та не знайшли свого повного підтвердження доказами в ході судового розгляду справи.
Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 33, 122 ч.2, 251, 258, 288 ч.1, 289 КУпАП, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 12, 70, 71, 99, 159, 161,167 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3-ї роти 2-го батальону лейтенанта поліції Божко А.В. про скасування постанови відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська