Справа № 404/3373/17
Суддя: Бершадська О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3373/17
Номер провадження 2-а/404/369/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря- Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому , без фіксування судового процесу, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким просить : визнати неправомірними дії Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України, щодо відмови йому в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: проходження строкової військової служби, навчання на денній формі навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, час роботи в слідчих органах МВС та роботу на посаді стажиства судді; -зобов'язати Кіровоградське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України зарахувати, йому позивачу, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби (з 25.11.1982 року по 13.11.1984 року); половину строку навчання за денною формою в Вищій слідчій школі МВС СРСР (з 09.09.1985 року по 28.07.1989 року); роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення УМВС на Одеській залізниці з 28.08.1989 року по 18.04.1998 року, роботу на посаді стажиста судді з 16.07.1998 року по 18.04.1999 року; -зобов'язати Кіровоградське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України нарахувати та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, на якій працював позивач , та був звільнений у відставку, починаючи з дня звернення до пенсійного фонду, а саме з 15.12.2016 року.

На обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Вищої ради юстиції України «Про звільнення суддів» №3174/0/15-16 від 08.12.2016 року його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області у відставку. Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду , у зв'язку зі звільненням у відставку» № 25-к від 15.12.2016 року звільнено з вказаної посади у відставку. 15.12.2016 року він звернувся до Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного утримання як судді у відставці, після чого його взято на облік, та призначено відповідні виплати. УПФУ призначило йому до виплати суми - 80 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці лише стаж роботи на посаді судді 17 років 7 місяців та 27 днів. Проте, відповідач безпідставно відмовив йому у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: проходження строкової військової служби ( 01 рік 11 місяців 19 днів); час роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого та начальника слідчого відділення з 28 серпня 1989 року по 08 квітня 1998 року, що становить 08 років 07 місяців 11 днів; час роботи на посаді стажиста судді з 16 липня 1998 року по 18 квітня 1999 року ( 09 місяців 03 дні) та навчання на денній формі у Вищій слідчій школі МВС СРСР (зараховується половина строку навчання 01 рік 11 місяців 25 днів). Вважає , що в сукупоності зі стажем роботи на посаді судді Знам»янського районного суду Кіровоградської області та судді Апеляційного суду Кіровоградської області, який відповідачем не оспорюється, період роботи, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, становить 30 років 02 місяці 11 днів. Відповідно до рішення, яке затверджено Вищою радою юстиції України «Про звільнення суддів» № 3174/0/15-16 від 08.12.2016 року, на час звільнення він мав стаж роботи на посаді судді 30 років 02 місяці 11 днів. Тому, не погоджується із розміром призначеної до виплати суми - 80% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, так як посадовими особами управління не вірно застосовано Закон щодо розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, внаслідок чого невірно призначено йому і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці .

В судове засідання позивач, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач- Кропивницьке об"єднане Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, його представник в судове засідання також не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, подав письмові заперечення, згідно яких вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити ( а.с. 25-26 ).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Вищої ради юстиції України «Про звільнення ОСОБА_1» № 3174/0/15-16 від 08.12.2016 року, звільнено з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області , у зв»язку з поданням заяви про відставку ( а.с. 12-13).

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду у зв'язку зі звільненням у відставку» № 25-к від 15.12.2016 року, звільнено з вказаної посади у відставку( а.с. 14).

15.12.2016 року позивач звернувся до Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного утримання як судді у відставці, після чого позивача було взято на облік, та призначено відповідні виплати.

Кіровоградське об'єднане УПФУ, яке перейменовано згідно Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 року на Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області , призначило позивачу до виплати 80 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці лише : - стаж роботи на посаді судді 18 років 5 місяців та 1 день ( а.с. 29-30 ).

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України).

Отже, зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення як складової соціальних гарантій незалежності суддів.

Так, як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів».

Згідно з ч.1 ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Частиною 3 статті 141 Закону № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (редакція до 28.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивача було призначено суддею до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та в той час діяв Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ у відповідній редакції.

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, згідно з п.3.1 постанови КМУ від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу не було зараховано до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби з 25.11.1982 року по 13.11.1984 року - 01 рік 11 місяців 19 днів; половину строку навчання за денною формою у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 09.09.1985 року по 28.07.1989 року- 01 рік 11 місяців 25 днів; роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення УМВС на Одеській залізниці з 28.08.1989 року по 18.04.1998 року- 08 років 07 місяців 11 днів, що в сукупності зі стажем роботи на посаді судді Знам»янського районного суду Кіровоградської області та судді апеляційного суду Кіровоградської області становить 30 років 02 місяця 11 днів та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Так, як позивач був звільнений з посади рішенням Вищої ради юстиції України «Про звільнення ОСОБА_1 » № 3174/0/15-16 від 08.12.2016 року, даний факт є беззаперечним, так як рішення набрало чинності негайно з моменту його прийняття.

Отже, виходячи з приписів законодавства, вказані періоди підлягають зарахуванню при визначенні розміру довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1, у зв'язку з чим, наявні є підстави для призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантування фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

Проте, суд не погоджується із вимогою позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача про відмову в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці -роботу на посаді стажиста судді та зобов'язання Кіровоградське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України зарахувати, йому до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - роботу на посаді стажиста судді з 16.07.1998 року по 18.04.1999 року, а саме 9 місяців 3 дні , з наступного.

Статтями 1, 2 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів; ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження; посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), у тому числі, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Згідно ст.15 Закону України «Про державну службу» прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну службу» при прийнятті на державну службу державним службовцям встановлюється відповідний ранг.

Тобто, періоди роботи на посаді стажиста народного судді можуть бути зараховані до стажу державної служби лише за умови, якщо ця посада відносилась до посад керівних працівників і спеціалістів і була передбачена штатним розписом апарату народного суду .

Судом не встановлено, та позивачем не надано, що штатним розписом Знам"янського районного суду Кіровоградської області за 1998, 1999 роки посада стажиста судді взагалі була передбачена, також у трудовій книжці позивача відсутні записи про складення ним присяги державного службовця .

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, присудити за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі - 640 ,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кропивницького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: проходження строкової військової служби, навчання на денній формі навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, час роботи в слідчих органах МВС.

Зобов'язати Кропивницьке об»єднане Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби з 25.11.1982 року по 13.11.1984 року ; - половину строку навчання за денною формою у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 09.09.1985 року по 28.07.1989 року; -роботи на посаді слідчого та начальника слідчого відділення УМВС на Одеській залізниці з 28.08.1989 року по 18.04.1998 року.

Зобов'язати Кропивницьке об»єднане Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді на якій працював ОСОБА_1 та був звільнений у відставку, починаючи з 15.12.2016 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі - 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Бершадська