Справа № 826/3675/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 липня 2017 року № 826/3675/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції у місті Києві Атестаційної комісії Головного управління національної поліції у місті Києві №3
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну предмету позову звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (відповідач 1), Атестаційної комісії Головного управління національної поліції у місті Києві №3 (відповідач 2) про:

визнання протиправним рішення Головного управління Національної поліції у місті Києві в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо проведення атестації ОСОБА_1;

визнання протиправними та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції у місті Києві, оформлене протоколом від 15.01.2016, щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення з посади через службову невідповідність;

визнання протиправним та скасування наказу від 05.02.2016 №114 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1;

поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві;

стягнення із відповідача 1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 3 259,97 грн.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_3 від 10.03.2016 відкрито провадження у справі.

У зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_3 щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була розглянута, справу було повторно розподілено між суддями та за результатом повторного автоматичного розподілу передано для розгляду судді Григоровичу П.О.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем 1 проведено атестування за відсутності правових підстав; відповідачами порушено процедуру атестації, передбачену Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465.

Відповідач 1 проти позову заперечив з огляду на те, що атестування проводилося відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію»; атестаційною комісією було прийнято обґрунтоване рішення про невідповідність позивача займаній посаді через не набрання достатньої кількості балів за тестування; наказ про звільнення прийнятий законно та обґрунтовано на підставі висновку атестаційної комісії.

В судовому засіданні 01.06.2017 сторонами подано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи №826/3675/16 у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 №11 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора-чергового чергової частини Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 15.12.2015 №11 відповідно до Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 (далі - Інструкція №1465), з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри в Головному управлінні Національної поліції у місті Києві створено атестаційні комісії та затверджено їх склад.

Атестаційною комісією №3 Головного управління Національної поліції у місті Києві прийнято рішення від 15.01.2016, що зазначене у розділі IV атестаційного листа ОСОБА_1 «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» та оформлене протоколом від 15.01.2016, «4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 05.02.2016 №114 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно пункту 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказуючи на протиправність рішення атестаційної комісії та наказу про звільнення позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до частин третьої, четвертої та п'ятої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського може мати місце у виключних випадках. При цьому такі підстави для проведення атестації як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду чи звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Тобто, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, включаються лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14.

Разом з тим, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 підлягав атестації, в письмових запереченнях проти позову та поясненнях по справі відповідачем 1 не наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Судом відхиляються як необґрунтовані доводи Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо необхідності проведення атестації позивача у зв'язку з тимчасовим призначенням ОСОБА_1 на посаду до проведення процедури атестування з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Тобто, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 №11 о/с «Щодо особового складу» Головного управління Національної поліції у місті Києві призначений в порядку переатестування на посаду чергового чергової частини Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України.

Разом з тим, норми Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають процедури переатестації та не встановлюють додаткових підстав для атестації.

Тобто, позивач прийнятий на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за його згодою; при цьому зазначений наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на посаду.

Суд також звертає увагу, що відповідно до положень статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В той же час, відповідачами наявність наведених обставин не доведено.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у відповідача 1 були відсутні правові підстави для призначення та проведення атестації позивача.

За таких обставин, рішення Головного управління Національної поліції у місті Києві в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та дії щодо проведення його атестації є протиправними, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 5 розділу I Інструкції №1465 атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Згідно з положеннями пунктів 10-13 розділу IV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Пункт 15 розділу IV Інструкції №1465 передбачає, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

З аналізу зазначених положень Інструкції №1465 вбачається, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, відповідно до змісту атестаційного листа ОСОБА_1 охарактеризований безпосереднім керівником - начальником відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майором поліції ОСОБА_2 виключно з позитивного боку, як грамотний та дисциплінований спеціаліст.

За результатами тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) позивач набрав 21 бали із 60 максимально можливих, та за тестом на загальні здібності та навички - 34 бали із 60 максимально можливих, всього 55 балів; про проведення інших тестувань та їх результати в атестаційному листі не вказано.

Відповідно до змісту протоколу Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції у місті Києві від 15.01.2016 ОП№15.00000789.0001725 під час проведення атестування ОСОБА_1 комісією було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, зібрані на поліцейського, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел; за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення одноголосно прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Разом з тим, відповідачами не надано суду матеріалів співбесіди ОСОБА_1 та не доведено, що при прийнятті рішення про невідповідність позивача займаній посаді враховувались обов'язкові критерії згідно з пунктом 16 розділу IV Інструкції №1465, та відповідно, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач презентував себе як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв, у протоколі атестаційної комісії мотивів прийнятого рішення не наведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення (висновок) Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції у місті Києві від 15.01.2016 щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте без врахування з професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивача, не підтверджено належними доказами та відповідно підлягає скасуванню.

В частині дотримання позивачем строку звернення та клопотання відповідача 1 про залишення без розгляду позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії про результати атестування суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У своєму клопотанні відповідач 1 зазначає, що про оскаржуване рішення атестаційної комісії позивач дізнався 22.01.2016, про що міститься відповідний запис в атестаційному листі.

Разом з тим, відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про ознайомлення позивача з рішенням атестаційної комісії у формі відповідного протоколу, та відповідно з мотивами такого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з дотриманням строку, встановленого частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому клопотання відповідача 1 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини першої та частини другої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відповідно до пункту 28 розділу ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Таким чином, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених в пункті 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи викладене, зважаючи, що єдиною підставою для прийняття наказу від 05.02.2016 №114 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції були результати атестування, викладені в атестаційному листі від 15.01.2016, факт протиправності яких встановлений судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування зазначеного наказу в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлення на посаді.

Згідно статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено (постанова Верховного Суду України від 28.10.2014).

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту незаконного звільнення позивача з займаної до такого звільнення посади, він підлягає поновленню на відповідній посаді.

Також, виходячи з наведених норм та встановлених обставин, позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.02.2016 року по день ухвалення судового рішення.

Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі-Порядок).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 № 21-395а13, в якій зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Враховуючи наведені величини, виходячи з наявних в матеріалах справи документів, судом здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, наступним чином:

середньогодинна заробітна плата становить 19,41 грн.;

середньомісячне число робочих годин становить 264 години;

кількість місяців вимушеного прогулу за період з 06.02.2016 по 06.07.2017 складає 17 календарних місяців;

отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача складає 87112,08 грн. (середньогодинна заробітна плата*середньомісячне число робочих годин* 17 місяців - час вимушеного прогулу).

Натомість, з поданих до матеріалів справи позивачем «відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 09.06.2017 №5615/Д/26-55-08-02» ОСОБА_1 з першого кварталу 2016 по перший квартал 2017 нараховано загальну суму доходу - 37650,58 грн.

Позивач не надав пояснень щодо природи походження вказаного доходу, у зв'язку з чим, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача, на думку суду, має бити зменшений на суму 37650,58 грн.

Враховуючи вищенаведену позицію Верховного суду України та здійснений судом згідно з Порядком розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49461,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем належним чином не виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 90, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції у місті Києві в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо проведення атестації ОСОБА_1.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії №3 Головного управління Національної поліції у місті Києві, оформлене протоколом від 15.01.2016, щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення з посади через службову невідповідність.

5. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 05.02.2016 №114 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1.

6. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

7. Стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 (01014, АДРЕСА_1, гуртожиток, ІПН НОМЕР_1) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 49461,50 грн. (сорок дев'ять тисяч чотириста шістдесят одну гривню 50 копійок).

8. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

9. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович