Справа № 803/512/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 рокуСправа № 803/512/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

суддів Андрусенко О.О., Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України (далі - Комісія АДПС, відповідач) про визнання протиправним рішення від 03.11.2016 № 20/20 та зобов'язання відповідача переглянути питання щодо надання статусу учасника бойових дій, визнати учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі пунктів Новогродівка, Курахівка Донецької області. В зв'язку з чим, звернувся до Комісії АДПС з необхідним пакетом документів для надання статусу учасника бойових дій. Однак, оскаржуваним рішенням відповідач відмовив позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, у зв'язку з тим, що термін його перебування в районі проведення антитерористичної операції становить менше 30 днів.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки пункт 2-1 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок № 413) який визначає, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, введений в дію згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 602, тобто після того як позивач набув право на встановлення йому статусу учасника бойових дій і поширюється на правовідносини, які виникли вже після 08.09.2016.

Представник відповідача у письмовому запереченні позовних вимог не визнав повністю та зазначив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки позивач не має права на отримання статусу учасника бойових дій, в зв'язку з тим, що останній не виконував завдань щодо захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не був безпосередньо залучений до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а працював водієм та відряджався виключно з метою перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури.

Крім того, зазначив, що з врахуванням вимог чинного законодавства та наданих документів, 12.06.2017 Комісією АДПС прийнято рішення № 7/20 про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника війни.

Враховуючи наведене, зазначає, що підстави для надання позивачу статусу учасника бойових дій відсутні.

В судове засідання особи, які беруть участь у праві, не прибули, при цьому подали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

З врахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи здійснено судом в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 направлявся на ділянку Східного регіонального управління у н.п. Новогродівка та Курахівка Донецької області.

Як слідує із витягів з наказів т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24.03.2015 № 69-ВВ, від 08.04.2015 № 83-ВВ по особовому складу відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів 1 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу вважати таким, що вибув у службове відрядження до м. Новогродівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) та н.п. Курахівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління), з метою проведення заходів по боротьбі з тероризмом в зоні проведення антитерористичної операції, з 23.03.2015 та для підтримання порядку, перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури, з 08.04.2015.

Відповідно до витягу з наказу керівника сектору «Б» (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 15.04.2015 № 109 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів сектора «Б», які залучалися та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань, військовослужбовці державної прикордонної служби України, зокрема, 09.04.2015 ОСОБА_1, водія автотранспортних засобів 1 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а з 11.04.2015 вважати, зокрема, ОСОБА_1 таким, що вибув зі складу сил та засобів сектора «Б», який залучався та брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 38-43).

Перебування ОСОБА_1 у відрядженні, безпосередньо у м. Новогродівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) та н.п. Курахівка Донецької області (ділянка Східного регіонального управління) у період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 підтверджується посвідченнями про відрядження від 23.03.2015 № 30/510, від 07.04.2015 № 30/742, від 13.10.2015 № 30/2072, витягами з наказів т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону про прибуття зі службових відряджень позивача від 30.03.2015 № 75-ВВ та від 05.05.2015 № 102-ВВ, та витягом з наказу керівника сектору «Б» від 15.04.2015 № 109, поясненнями начальника відділення речового забезпечення майора Юхновського О.В., начальника ЖВВ ВЗ Луцького прикордонного загону капітана Мудрика А.В., а також інформаційною карткою особи, яка брала участь у антитерористичній операції (а.с. 28-31,34-43).

Довідкою т.в.о.начальника Луцького прикордонного загону від 23.01.2017 № 30/38 засвідчено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області (а.с. 4).

Крім цього, у вказаній довідці зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2015 Луцьким прикордонним загоном Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України були надіслані для розгляду Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України матеріали для визнання учасником бойових дій ОСОБА_1 (а.с. 44).

За результатами розгляду вказаних матеріалів, 03.11.2016 відповідачем винесено рішення № 20/20 про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій (а.с.3).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні підставою для його прийняття є постанова Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 (зі змінами).

Будь-яких інших підстав для відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, в оскаржуваному рішенні, Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій не зазначено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі - Порядок № 413, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення); для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

За приписами пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов'язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Пунктом 8 Порядку № 413 передбачено, що у разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2015 № 460, затверджено Положення про комісію Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України (далі - Положення № 460).

Згідно з пунктами 1, 2 цього Положення комісія призначена для вивчення та розгляду поданих документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особовому складу Державної прикордонної служби України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції (далі - документи).

Комісія має право вивчати подані керівниками органів Держприкордонслужби документи та довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України відповідно до Порядку № 413.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є відповідні документальні підтвердження вказаного, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення та довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 ОСОБА_1 відряджався до зони проведення АТО на території Донецької області та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вже зазначалось судом вище, в оскаржуваному рішення як підстава для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 (зі змінами).

Судом встановлено, що на час винесення оскаржуваного рішення, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 602 було внесено зміни до Порядку № 413, а саме, доповнено пункт 2-1, відповідно до якого статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Вказана постанова набрала законної сили 16.09.2016, а тому відповідно до положення частини першої статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі, про що прямо зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України.

Тобто, на час виникнення у позивача права на отримання статуту учасника бойових дій, законодавство України не містило будь-яких обмежень щодо тривалості строку перебування безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції, осіб, які брали безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пункт 2-1 Порядку № 413 не поширюється на позивача, оскільки не був чинним на момент участі позивача в забезпеченні проведення антитерористичної операції в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015.

Будь-яких інших мотивованих підстав для відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, в оскаржуваному рішенні, Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій не зазначено.

При цьому, твердження представника відповідача про те, що позивач як працівник Держприкордонслужби направлявся у відрядження в зону АТО лише з метою перевезення майна оперативно-бойової прикордонної комендатури та документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та був залучений до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення відсутні, суд не бере до уваги, з огляду на таке.

В матеріалах справи наявна довідка т.в.о. начальника Луцького прикордонного загону від 23.01.2017 № 30/38, з якої слідкує, що ОСОБА_1 в період з 26.03.2015 по 29.03.2015, з 09.04.2015 по 11.04.2015 та з 15.10.2015 по 16.10.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області, в якій чітко зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с. 4).

При цьому, у витягах з наказів від 24.03.2015 № 69-ВВ та від 08.04.2015 № 83-ВВ «По особовому складу» метою відрядження ОСОБА_1, водія автотранспортних засобів 1 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу, зазначено - проведення заходів по боротьбі з тероризмом в зоні проведення антитерористичної операції та для підтримання порядку.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь в проведені антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції н.п. Новогродівка, Курахівка Донецької області.

Також суд вважає безпідставним твердження представника відвідача про те, що позивачу як працівнику Держприкордонслужби надано статус учасника війни, а не учасника бойових дій, враховуючи наступне.

Законом України від 07.04.2015 № 291-VIII, який набрав чинності 19.06.2015, статтю 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено пунктом 13, згідно із яким учасниками війни вважаються: працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, пунктом 2 Порядку № 413, в редакції, чинній на момент перебування позивача в зоні АТО та який повинен застосовуватись до спірних правовідносин, було передбачено, що статус учасника бойових дій надається як військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам, зокрема, Держприкордонслужби, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Тобто, вказаною нормою, чітко визначено, що статус учасника бойових дій надається як військовослужбовцям та працівникам, зокрема, Держприкордонслужби, так і працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення. Участь в бойових діях в даному випадку, не є визначальною ознакою.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності винесеного рішення від 03.11.2016 №20/20 щодо відмови в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, а тому його слід визнати протиправним і скасувати та зобов'язати Комісію Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти за результатами їх розгляду рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка, то вона до задоволення не підлягає, оскільки надання статусу учасника бойових дій та видача посвідчень є виключною компетенцією Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України, а тому підміна судом повноважень даного суб'єкта владних повноважень є формою втручання в його дискреційні повноваження.

Протилежного судом не встановлено.

Керуючись статтями 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали без посередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України від 03 листопада 2016 року №20/20.

Зобов'язати Комісію Адміністрації Державної прикордонної служби з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій особового складу Державної прикордонної служби України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти за результатами їх розгляду рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк

Судді О.О. Андрусенко

В.В. Дмитрук