Справа № 279/2068/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Житомир справа № 279/2068/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання внести зміни до наказу від 25.05.2015 №129 о/с. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах. Наказом УМВС України в Житомирській області від 25.05.2015 №129 о/с він був звільнений зі служби за п. 64 «б» ( через хворобу). Станом на день звільнення його вислуга становила 17 років 03 місяців 05 днів - у календарному обчисленні та 19 років 00 місяців 16 днів - у пільговому. Позивач вказує, що до вислуги років йому не зараховано у пільговому обрахунку період його служби у Коростенському МРВ УМВС України в Житомирській області, тоді як м. Коростень, де він проходив службу відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. У зв'язку з чим, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування вислуги років у пільговому обчисленні, зобов'язати відповідача внести зміни до наказу УМВС України в Житомирській області від 25.05.2015 №129 зарахувавши до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження служби з 27.12.2000 по 31.05.2015 один місяць за півтора місяці, .

Позивач просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Представник відповідача направив на адресу суду заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову, справу просив розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи до суду не прибув, щодо причин неявки суд не повідомляв.

У відповідності до ч.3 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З наявного у матеріалах справи, розрахунку вислуги років вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, у період з 31.07.2000 по 27.12.2000 був курсантом Житомирського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Житомирській області; з 27.12.2000 по 31.05.2015 перебував на різних посадах Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області.

Слід відмітити, що відповідачем не заперечується факт того, що позивач проходив службу на території м. Коростеня, яке віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Факт того, що на даний час м. Коростень відноситься до зони гарантованого добровільного відселення підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради від 20.06.2017 №67.

Станом на день звільнення вислуга ОСОБА_1 становила 17 років 03 місяці 05 днів - у календарному обчисленні та 19 років 00 місяць 05 днів - у пільговому.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ст. 18 Закону України "Про міліцію" (у редакції на момент проходження позивачем служби на території м. Коростеня, тобто виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби основним складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Спеціальним актом законодавства, нормами якого врегульовані спірні правовідносини та чинним на час виникнення спірних правовідносин є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки.

Стаття 18 Закону України "Про міліцію" встановлює, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року із змінами і доповненнями (далі - Положення № 114), це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно до пункту 21 Положення № 114, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викладено інтересам служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Порядок призначення та проведення розрахунку пенсій визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі - Порядок №393).

Відповідно до абзацу п'ятнадцятого підпункту "в" пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця: у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення, в якому, зокрема, до зони гарантованого добровільного відселення віднесено м. Коростень Житомирської області.

Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" виключено також абзац п'ятий частини 2 (визначення зони гарантованого добровільного відселення) Закону України від 27 лютого 1991 року № 791а-XII "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", що спричинило невизначеність поняття "зони гарантованого добровільного відселення", наведеного у пункті 4 частини 1 статті 11 Закону України № 796-XII.

Однак, Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі і до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, невизначеність Законом № 791а-XII поняття "зони гарантованого добровільного відселення" не є підставою для відмови зарахуванні до вислуги років періоду несення служби у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки залишається чинною постанова Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, яка визначає перелік населених пунктів віднесених до цієї зони.

Суд вважає, що оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 року визначено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей порядок діє, то у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні.

Посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням служби безпеки України, Управління державної охорони не давало йому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні. Суд вважає, що надання Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року Міністерству внутрішніх справ України повноважень визначення переліку підрозділів та установ для реалізації вже наданого права не означає, що МВС України визначаючи такі підрозділи та установи може звужувати обсяг наданого позивачу права, або скасовувати чи призупиняти таке право.

За таких обставин суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу вислуги років в пільговому обчисленні не відповідає вимогам закону, а відтак дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині позовних вимог щодо зарахування періоду служби позивача з 22.07.2004 по 31.05.2015 у пільговому обчисленні один місяць за півтора.

Водночас, суд не вбачає підстав для зарахування у пільговому обчисленні періоду служи позивача з 27.12.2000 по 22.07.2004, оскільки вказаний період при розрахунку вислуги років відповідачем обраховано з пільговим коефіцієнтом 1 місяць за півтора.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період проходження служби з 22.07.2004 по 31.05.2015 у зоні гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяці.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева