Справа № 456/1897/17
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1897/17
Провадження № 2-а/456/126/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом та просить визнати неправомірними дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 01.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона працювала на посаді головного спеціаліста у Стрийському районному відділі Пенсійного Фонду України у Львівській області з 23.01.1995 року, яка відноситься до державної служби. 19.07.2016 року вона була звільнена з посади за власним бажанням відповідно до ст. 86 Закону України «Про державну службу». З 10.05.2014 року вона отримує пенсію, яка їй була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 01.02.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з рішенням № 3 від 10.03.2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих підстав, що вона отримує пенсію згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вважає дану відмову безпідставною та такою, що не відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити. Суду пояснила, що має право на переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, право на призначення пенсії відповідно до Закону України ''Про державну службу'' від 10.12.2015 року № 889-VIII мають особи, яким до набрання чинності Законом № 889 не призначалась пенсія відповідно до Закону України ''Про державну службу'' від 16.12.1993 року № 3723-XII. Оскільки їй була призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то вона має право на призначення пенсії відповідно до Закону України ''Про державну службу'' від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Представник відповідача-Стрийського об'єднаного управління ПФУ Львівської області Піцко І.В. в судовому засіданні позов заперечила, пояснивши, що позивачка перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Пенсію призначено відповідно до поданої заяви від 12.05.2014 року про призначення пенсії за віком як державному службовцю. При цьому, проведено призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (протокол № 1349 від 21.05.2014 року) та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року (протокол № 1349 від 21.05.2014 року). Оскільки розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», більший, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, пенсія ОСОБА_1 виплачується у розмірі, розрахованому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при загальному стажі роботи 38 років 04 місяці 08 днів, в т.ч. спеціальному стажі роботи (держслужба) - 19 років 03 місяці 09 днів та середньомісячному заробітку 4429,80 грн. (за період з 01.07.2000 року по 30.04.2014 року), розмір пенсії склав 2540,27 грн. З 01.08.2016 року позивачці було проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії (п. 4 ст. 42 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року. Відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (ст. 37 «Про державну службу» від 16.12.1993 року), призначаються особам, які досягли пенсійного віку, мають страховий стаж 30 років для жінок і 35 років для чоловіків, їм не призначали пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року займають посади державної служби і мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України. Враховуючи те, що позивачці призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, підстав для призначення пенсії за віком з 01.02.2017 року відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року немає.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, враховуючи додаткові пояснення відповідача щодо порядку ведення пенсійних справ, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої відповідно до Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.11.1976 року ОСОБА_1 23.01.1995 року була прийнята на посаду спеціаліста І категорії в порядку переводу в Стрийський районний відділ Пенсійного фонду України та цього ж дня прийняла присягу державного службовця. 19.07.2016 року ОСОБА_1 була звільнена з посади за власним бажанням відповідно до ст. 86 Закону України від 10.12.2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» /а.с. 4/.

Як вбачається із заяви про призначення пенсії від 12.05.2014 року, ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (держслужба) /а.с. 20/.

Згідно з протоколом № 1349 від 21.05.2014 року ОСОБА_1 проведено призначення пенсії за віком на загальних умовах в розмірі 2540,27 грн. /а.с. 18/.

Згідно з протоколом № 1349 від 21.05.2014 року ОСОБА_1 проведено призначення пенсії за віком для держслужбовців в розмірі 1999,00 грн. /а.с. 19/.

Як вбачається із розпорядження 139490 від 22.07.2016 року, ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії, призначеної за віком на загальних умовах, з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, відповідно до п. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 21/.

Рішенням Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області № 3 від 10.03.2017 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком по Закону України «Про державну службу», оскільки їй було проведено призначення пенсії по Закону України «Про державну службу» (протокол № 1349 від 21.05.2014 року) та по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (протокол № 1349 від 21.05.2014 року). Розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», більший, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про державну службу», тому позивачці виплачується пенсія з 10.05.2014 року і по даний час, яка розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачці призначалась пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», тому підстав для призначення пенсії за віком з 01.02.2017 року відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889- VІІІ «Про державну службу» немає /а.с. 7/.

З листа № 4091/Р-100 від 28.04.2017 року Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України судом встановлено, що за даними електронної бази даних АСОПД/КОМТЕХ з 10.05.2014 року пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується відповідно до Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 8/.

Відповідно до листа Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області № 5149/03-16 від 31.05.2017 року ОСОБА_1 з 10.05.2014 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058). Так як розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», більший від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону України «Про державну службу» (Закон № 3723), пенсія ОСОБА_1 виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 10/.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень», державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом, тобто на 01.05.2016 року, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У п. 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб зазначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, мають особи, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод» Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: ''зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики'' (абз.5, 6 п. 4).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний суд зазначив, що «загальновизнаним є право, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Крім того, у ст. 58 Конституції України вказано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Одночасно, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 23.01.1995 року працювала на посаді головного спеціаліста у Стрийському районному відділі ПФУ у Львівській області. Дана посада відноситься до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

З 10.05.2014 року позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ як отримувач пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» ОСОБА_1 не призначалася та відповідно не виплачувалась, а лише здійснювався її розрахунок, чого сторони не заперечили в судовому засіданні.

19 липня 2016 року ОСОБА_1 була звільнена з посади за власним бажанням відповідно до ст. 86 Закону України від 10.12.2015 року № 889 «Про державну службу».

Таким чином, ОСОБА_1 на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, тобто на 01.05.2016 року, займала посаду державної служби та мала при загальному стажі роботи 38 років 04 місяці та 08 днів стаж роботи на цій посаді (держслужба) 19 років 03 місяці 09 днів, з 10.05.2014 року їй призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (код шифру 101), а відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є підставними та підлягають до задоволення.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідача слід зобов'язати призначити позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, починаючи з 01 лютого 2017 року.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з Державного бюджету України на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає поверненню сума сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 лютого 2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Л.В.Гула

Повний текст постанови складений судом 28.07.2017 року.