Справа № 823/1554/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1554/16 Головуючий у 1-й інстанції: Троян Т.Є. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А
27 липня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Губської О.А.
суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.
за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,
представника відповідача Андрєєва Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просив: визнати неправомірною бездіяльність щодо невиплати одноразової грошової допомоги та стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу у розмірі 152 754 грн.
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 10 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.
З матеріалів справи судом правильно встановлено, що 26 жовтня 2011 року Черкаським обласним МСЕК № 2 позивачеві було встановлено II групу інвалідності в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (довідка МСЕК № 915687). Ступінь втрати професійної працездатності у відсотковому співвідношенні склав 80%.
28.07.2015 за результатами повторного огляду позивачу встановлено також II групу інвалідності з таким самим відсотком втрати працездатності 80%, проте з іншою причиною інвалідності - в зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК № 191194).
Позивач, посилаючись на те, що має право на доплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причини інвалідності, звернувся до МОУ з відповідною заявою.
Згідно з витягом протоколу комісії при МОУ № 15 від 25.03.2016, затвердженого Міністром оборони України 29.03.2016, підполковнику ОСОБА_1 (Черкаський ОВК) звільненому 06.09.2011, відмовлено у здійсненні такої доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що з моменту первинного встановлення інвалідності минуло більше двох років.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що у межах спірних правовідносин встановлено відсутність правових підстав для здійснення позивачеві доплати одноразової грошової допомоги та стягнення з відповідача суми такої допомоги у розмірі 152 754 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що чинним на момент встановлення йому за результатами повторного огляду ІІ групи інвалідності Порядком № 975 передбачено, що у разі встановлення іншої причини інвалідності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Вказане, на переконання позивача, залишилося поза увагою суду першої інстанції, який зобов`язаний був застосувати положення Порядку № 975, проте цього не зробив, що мало наслідком порушення норм матеріального права і призвело до неправильного вирішення справи.
У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а постанову місцевого суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта.
Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на момент первинного встановлення Позивачу інвалідності ІІ групи) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Судом правильно встановлено, що у 2012 році позивачу відповідно до положень Порядку №499 було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 24-місячного грошового забезпечення в сумі 90 846,00 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час повторного встановлення інвалідності) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно з п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі за текстом Порядок № 975) (у редакції, чинній на час повторного встановлення інвалідності позивачу) Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Пунктом 8 Порядку № 975 передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З матеріалів справи судом правильно встановлено, що вперше позивачу встановлено інвалідність 26 жовтня 2011 року, а повторно - 28 липня 2015 року, тобто через три роки і 9 місяців. В обох випадках позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності, проте за результатами повторного огляду з іншою причиною інвалідності.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки повторне встановлення інвалідності відбулося поза межами передбаченого Законом і Порядком дворічного строку, то правові підстави для задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати одноразової допомоги та стягнення з нього суми такої допомоги у більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, відсутні.
Крім того, колегія суддів враховує, що позивач звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, проте до іншого відповідача - Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Так, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 у адміністративній справі № 823/333/16, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
При цьому, доводи апелянта про те, що у згадуваній адміністративній підставою для відмови йому у задоволенні позову було лише те, що він звернувся до неналежного відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки це була одна, проте не єдина підстава для відмови у позові. Зі змісту цих судових рішень вбачається, що в основі їх обґрунтувань наведено саме установлені під час вирішення спору обставини з приводу недотримання дворічного строку між первинним та повторним встановленням інвалідності.
Також, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що його не було ознайомлено з протоколом комісії при МОУ № 15 від 25.03.2016, згідно з яким відмовлено у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги, і такий протокол до звернення до суду він не отримував, оскільки зазначені доводи не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для визнати неправомірною бездіяльності відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги та стягнення з відповідача одноразову грошову допомогу у розмірі 152 754 грн.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 10 квітня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 1 серпня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.