Справа № 377/313/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа №377/313/17

Провадження №2-а/377/35/17

31 липня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача МОУ - Дорожинської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В :
26 квітня 2017 року позивачем до суду подано названу позовну заяву з вимогами:

-визнати неправомірною бездіяльність Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо не направлення на адресу Міністерства оборони України поданої ним заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з доданими документами;

-визнати неправомірними дії Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо повернення заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з доданими документами;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 направити його заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з доданими документами до Міністерства оборони України;

-визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відсутності розгляду в установленому порядку заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з доданими документами;

-зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузію), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач в період з квітня 1986 року по травень 1988 року проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, з 18.10.1986 року по 29.05.1986 року приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан в складі військової частини № НОМЕР_1 . Під час бойових дій в Республіці Афганістан в 1987 році позивач отримав вогнепальні осколкові поранення голови ( контузія головного мозку ). Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 749/ж від 22.04.2014 року та витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 23.04.2014 року № 1162 було встановлено, що поранення ОСОБА_1 отримав при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії КІО -1 № 0387062 від 19.05.2014 року позивачеві було встановлено ІІІ групу інвалідності з 19.05.2014 року у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. В зв`язку з чим 23.03.2017 року позивачем відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 було подано заяву встановленого зразка з усіма необхідними документами з метою отримання одноразової грошової допомоги до Київського обласного військового комісаріату. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порушення Порядку № 975 не подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України подані позивачем документи на одержання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільнених з військової служби (зборів, резерву), а листом повернув їх позивачеві на доопрацювання в зв`язку з відсутністю документа про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва).

Ухвалою судді від 28 квітня 2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідач в особі Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони Українинадав суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення(контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як передбачено в пунктах 10 і 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі ( смерті ), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Позивач з квітня 1986 року по травень 1988 року проходив строкову військову службу. Інвалідність позивачу встановлена внаслідок поранення (контузії), яке він, з його слів, отримав під час проходження військової служби в 1987 році на посадах рядового складу, а отже під час проходження строкової військової служби. Підпунктом 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на сьогоднішній день, визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Тобто, законодавець розрізнив види військової служби та встановив відповідні терміни призначення інвалідності, які враховуються для виплати одноразової грошової допомоги. Так як, позивачу встановлено інвалідність, а не часткову втрату працездатності, то і права на отримання одноразової грошової допомоги він не має.

Відповідач в особі Міністерства оборони України подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позивачем не додано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Ця вимога пов`язана з необхідністю виконання вимог статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», якими визначені підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються. Протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв №1162 від 23.04.2014 не містить інформації про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Враховуючи допустимість доказів, не вбачається з наданих копій документів, що травма отримана саме під час участі в бойових діях в ДР Афганістан (країні, де велись бойові дії). У зв`язку з цим, Київський обласний військовий комісаріат, правомірно направив документи позивача на доопрацювання для забезпечення можливості після надходження повного переліку документів прийняти відповідне рішення. Крім того, позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтвердили, що він проходив військову службу в Збройних Силах України або був військовослужбовцем іншого утвореного відповідно до законів України військового формування та правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Також, з доданих матеріалів не вбачається, що позивач на момент встановлення інвалідності проходить службу в резерві. Отже, позивач по справі до будь якої визначеної категорії не відноситься, а тому на нього не розповсюджується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». До Міністерства оборони ніяких документів з ІНФОРМАЦІЯ_3 для виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги не надходили, а тому не має підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання відмови Міністерства оборони України неправомірною.
Ухвалою судді від 25 травня 2017 року призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, пояснивши суду, що з жовтня 1986 року по травень 1988 року він, як військовослужбовець строкової служби, приймав участь у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан. Під час бойових дій в республіці Афганістан в 1987 році він отримав поранення голови. В зв`язку з отриманим пораненням 19.05.2014 році йому була встановлена третя група інвалідності, тому він звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату одноразової грошової допомоги та додав до заяви всі необхідні документи, перелік яких передбачений Порядом призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Однак, відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.03.2017 року документи були йому повернуті на дооформлення через те, що не було надано документа, що свідчить про причину та обставини поранення. Вважає, що правовою підставою для призначення йому одноразової грошової допомоги є висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року, в якому зазначено, що описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок вогнепальних осколкових поранень, отриманих в 1987 році. Даний висновок було складено після його огляду та дослідження всіх медичних документів, тому сумнівів не викликає. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 безпідставно не направив до МОУ висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача МОУ проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не надано належні документи, якими підтверджувалось би право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, документу, який би підтверджував, що поранення позивачем отримане під час участі в бойових діях в ДР Афганістан.
Відповідач в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходився на військовій службі в Збройних Силах з 04.1986 року по 05.1988 року , в період з 18.10.1986 року по 29.05.1988 року приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан в складі військової частини пп НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Славутицького міського військового комісаріату Київської області №339 від 23.03.2017 року, довідкою Центрального архіву Міністерства оборони м.Подольск Московської області від 20.03.2008 року, військовим квитком і посвідченням учасника бойових дій(а.с. 11-16, 17, 31) .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 Афганістан входить в перелік держав, де в період з квітня 1978 року - грудень 1989 року велись бойові дії на їх території.

В період проходження військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан позивачем було отримано осколкове поранення голови, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної від 22.04.2014 року № 749/ж, витягом з протоколу засідання Центральної військо-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1162 від 23.04. 2014 року, довідкою до акту огляду МСЕК від 19.05.2014 року.

Так, згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року № 749/ж описані рубці, а саме: дугоподібний рубець довжиною 1,2 см - в лобній ділянці по середній лінії, білого кольору, м`який, рухомий; подібних властивостей рубці лінійної та подовженої форми розташовані в ділянці правої брови, довжиною 1,3 см і 1,2 см, на шкірі верхньої губи справа, розмірами 0,6х0,2 см, на підборідді в центрі розмірами 2,5х0,4 см, є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих в 1987 році(а.с. 18).

Як зазначено у витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1162 від 23.04. 2014 року, вогнепальні осколкові поранення голови(контузія головного мозку в 1987 році) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1967 року народження, наслідки яких у вигляді шкіряних рубців: в лобній ділянці (1,2 см), в ділянці правої брови(1,3 см), в ділянці верхньої губи справа (0,6х0,2 см), на підборідді (2,5х0,4 см), підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, і які в подальшому призвели до розвитку: «Стійких залишкових явищ після травматичної та дисциркуляторної енцефалопотії ІІ ст. з двобічною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дисфункцією, діенцифальними кризами (1-2 р. на тиждень), вираженим антено-невротичним синдромом, після травматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-динамічними кризами, вираженими вестибулокоординаційними порушеннями, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., що підтверджено медичними документами, - поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії( а.с. 19).

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК позивачу довічно з 19.05.2014 встановлена IIІ група інвалідності, причиною якої є поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії( а.с. 20).

23 березня 2017 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з контузією під час участі в бойових діях на території ДРА, до якої додав наступні документи: копію військового квитка, довідку з центрального архіву Міністерства оборони м. Подольск Московської області від 20.03.2008 року, копію довідки МСЕК, копію витягу ЦВЛК, копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року № 749 ж , довідку про участь в бойових діях, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку з банку(а.с. 7).

Листом т.в.о. військового комісара Київського обласного військового комісаріату від 27 березня 2017 року № 2/5/463 було повернуто заяву позивачеві разом з доданими документами на дооформлення з мотивів неподання документа про причини та обставини поранення(а.с. 21).

Не погодившись з діями ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 ( в редакції, чинній на час встановлення позивачеві ІІІ групи інвалідності) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з довідкою МСЕК ІІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 19.05.2014 року.
За змістом пп.1 п.6 Порядку № 975 6. одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Судом встановлено, що до заяви про виплату одноразової допомоги позивачем було додано наступні документи:
- копію довідки МСЕК серії КИО-1 № 0387062 від 19.05.2014 року;
- копію паспорта;
- копію ІПН;
- копію військового квитка;
- копію витягу з протоколу засідання ЦВЛК № 1162 від 23.04.2014 року;
- копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року № 749/Ж;
- довідку про відкриття рахунку;
Підставою для повернення документів на доопрацювання відповідачем в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено неподання позивачем документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Таке твердження відповідача в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 суд вважає помилковим у зв`язку з тим, що в даному випадку на підтвердження обставин поранення позивачем подано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.04.2014 року № 749/Ж, в якому встановлено, що описані рубці, а саме: дугоподібний рубець довжиною 1,2 см - в лобній ділянці по середній лінії, білого кольору, м`який, рухомий; подібних властивостей рубці лінійної та подовженої форми розташовані в ділянці правої брови, довжиною 1,3 см і 1,2 см, на шкірі верхньої губи справа, розмірами 0,6х0,2 см, на підборідді в центрі розмірами 2,5х0,4 см, є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих в 1987 році(а.с. 18), а у витягу з протоколу засідання ЦВЛК № 1162 від 23.04.2014 року зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови ( контузія головного мозку) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , наслідком яких є шкіряні рубці зазначені вище, є пораненнями, пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії(а.с. 19).
У цьому протоколі не встановлено, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року по справі 2-а-1626/12/1370, де зазначено, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. (п. 21.3)
Пунктом 21.5 вказаного Положення передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
- «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії (п. б).
- «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення (п. в).
З огляду на викладене, суд вважає протиправними посилання відповідачів на те, що позивачем не було подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Таким чином, позивачем при зверненні до відповідача в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги подано всі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку № 975.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена п.4 частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, травми, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності.
Статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992» від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

Крім того, згідно пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України, тому доводи відповідачів про те, що на позивача не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованими і до уваги судом не приймаються.
Пунктом 12 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п. 13 Порядку № 975).
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що повернення Київським обласним військовим комісаріатом позивачеві заяви про виплату одноразової грошової допомоги від 23.03.207 року разом з доданими документами здійснено всупереч вказаним вище вимогам чинного законодавства України, а тому такі дії є неправомірними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідачів, зазначені в запереченнях на позовну заяву, не ґрунтуються на положеннях закону, тому до уваги судом не приймаються.

За змістом вимог частини другої ст.162 КАС України суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов`язати Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України прийняти заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, разом з доданими документами та розглянути питання про направлення до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні(або) перевірочні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, і прийняти відповідне рішення з врахуванням доводів, викладених у даній постанові.

В іншій частині позовні вимоги до Міністерства оборони України задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, в зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не подано до розпорядника бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачеві, як військовослужбовцю, якому встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, тому відповідно будь-яких рішень Міністерством оборони України не приймалось.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Київського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо повернення ОСОБА_1 заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, разом з доданими документами.

Зобов`язати Київський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України прийняти заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, разом з доданими документами та розглянути питання про направлення до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні(або) перевірочні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, і прийняти відповідне рішення з врахуванням доводів, викладених у даній постанові.

В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н. Ф. Теремецька