Справа № 500/6640/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 р. Справа № 500/6640/16

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Присакар О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Стас Л.В. ,

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача, щодо обчислення загального трудового стажу державного службовця в кількості 9 років і 1 місяця замість 21 року і 22 дні, згідно із записами у трудовій книжці;

- зобов'язати Ізмаїльське об'єднання управління Пенсійного фонду України Одеської області: врахувати ОСОБА_2 загальний трудовий стаж державного службовця в кількості 21 рік 22 дні; перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію державного службовця; зробити перерахунок з дати подання заяви та доплатити позивачу пенсію виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її останнім місцем роботи на державній службі до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, передбачені статтею 52 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 заявою від 04.04.2017 року уточнила п. 1 позовної заяви від 22.12.2016 року та просила скасувати рішення № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначені пенсії за віком державного службовця ОСОБА_2

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 22 від 24 лютого 2017 року Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначені пенсії за віком державного службовця ОСОБА_2

Зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області врахувати ОСОБА_2 загальний трудовий стаж державного службовця в кількості 21 рік 24 дні

Зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити з 27 жовтня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 та доплатити пенсію ОСОБА_2 виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за її останнім місцем роботи на державній службі до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, передбачені статтею 52 Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2016 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, протоколом № 2980 від 01.11.2016 року позивачу була призначена пенсія за віком.

27.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу».

Рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 97 від 04.11.2016 року було відмовлено ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» було відмовлено в зв'язку з наявністю 9 років 1 місяць стажу на посадах державної служби, при необхідних не менш як 20 років.

Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області на заміну рішення № 97 від 04.11.2016 року було прийняте рішення № 22 від 24.02.2017 року про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», в зв'язку з наявністю у ОСОБА_2 10 років 10 місяців 29 днів стажу на посадах державної служби, при необхідних не менш як 20 років.

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії протиправною позивачка звернулась з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач працюючи на посадах в органах місцевого самоврядування не менше як 10 років набула права на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», та висловила на бажання на призначення пенсії державного службовця після досягнення пенсійного віку, відтак у відповідача були відсутні підстави для відмови в призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-ХІІ можна зробити висновок, що із набранням чинності Закону № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Разом із тим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або які мають не менш як 20 років стажу на таких посадах. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2,працювала на наступних посадах державного службовця:

- з 03.07.1991 року по 30.09.1997 року на посаді спеціаліста відділу капітального будівництва виконкому, що складає 6 років 2 місяці 28 днів;

- з 01.10.1997 року по 15.05.1998 року на посаді спеціаліста відділу управління комунальної власності міськвиконкому, що складає 7 місяців 15 днів;

- з 15.05.1998 року по 31.07.2000 року на посаді спеціаліста відділу капітального будівництва, що складає 2 років 2 місяці 16 днів;

- з 26.03.2013 року по 23.01.2015 року на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерської служби та ресурсного забезпечення Головного управління ДМСУ в Одеській області та посаді начальника відділу бухгалтерської служби та ресурсного забезпечення головного бухгалтера, що складає 1 рік 9 місяців 29 днів.

Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_2, на посадах державного службовця складає 10 років 10 місяців 29 днів.

Відповідно до записів з трудової книжки позивач працювала на наступних посадах в органах місцевого самоврядування:

- з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року на посаді спеціаліста 1 категорії відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради; головного спеціаліста бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради, що складає 10 років 1 місяць 25 днів.

Відповідачем зараховано до стажу роботи державного службовця період роботи на посадах державного службовця, що складає 10 років 10 місяців 29 днів, натомість стаж роботи в органах місцевого самоврядування пенсійним фондом не зараховано.

Таким чином, спірним у вказаній справі є право на зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року на посадах органів місцевого самоврядування.

Колегія суддів зауважує, що факт роботи ОСОБА_2 в спірний період на посадах органів місцевого самоврядування, а саме: спеціаліста 1 категорії відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера відділу капітального будівництва; спеціаліста 1 категорії бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради; головного спеціаліста бухгалтера управління капітального будівництва Ізмаїльської міської ради підтверджується трудовою книжкою та не заперечується сторонами у справі.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідні категорії посад державної служби, робота на яких зараховуються до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до умов Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ визначені статтею 25 цього Закону. Цією ж статтею передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби".

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників,помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Тобто посади, на яких перебувала ОСОБА_2 в органах місцевого самоврядування відносяться до шостої категорії.

Таким чином, відповідно Порядку № 283 період роботи позивача з 01.02.2003 року по 25.03.2013 року на посадах органів місцевого самоврядування включено до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Вказане свідчить про наявність у позивача стажу роботи на посадах державної служби більше 20 років, тому ОСОБА_2 має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ як особа, яка на день набрання чинності Законом № 889-VIII має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених актами Кабінету Міністрів України, відповідно відмова відповідача в призначенні такої пенсії є протиправною.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо недостатності стажу державної служби колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки стаж державної служби підтверджений матеріалами справи, правомірних та обґрунтованих заперечень стосовно неможливості зарахування стажу в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1,2 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача та надала необхідний пакет документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу України", маючи при цьому необхідний стаж державної служби.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо). З наведеного вище вбачається, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій та рішення, що оскаржуються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність дії відповідача в частині відмови в зарахуванні та переведенні позивача на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", наявності правових підстав для скасування спірного рішення відповідача, зарахування стажу державної служби та переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 та погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: Л.В. Стас