Справа № 161/10139/17
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/842/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О, при секретарі судових засідань Кубяк О.В., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, про визнання рішення неправомірним, -
в с т а н о в и в :
04 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі відповідач, Луцьке ОУПФ) про визнання нечинним та скасування рішення відповідача від 09 квітня 2017 року №16 про результати розгляду його заяві від 10 січня 2017 року про призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2.

10 січня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення про призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто зі зменшеним на 8 років віком для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

До своєї заяви позивач додав копії архівних довідок, копію військового квитка та копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

13 червня 2017 року позивач отримав рішення відповідача від 09 квітня 2017 року №16 яким йому відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що у військовому квитку не зазначено населений пункт, в якому перебував позивач; в архівній довідці зазначено населений пункт Димарка, без підтвердження первинними документами; в архівній довідці зазначено, що позивач отримав дозу опромінення у період з 06 вересня 2017 року по 25 вересня 2017 року.

Позивач вважає вищенаведені рішення протиправним, оскільки всіх поданих документів достатньо для підтвердження факту його перебування як учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1987 році більше 14 днів та призначення пенсії зі зменшенням віку на 8 років відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З наведених мотивів та підстав просить суд визнати нечинним та скасувати рішення відповідача від 09 квітня 2017 року №16 про результати розгляду його заяву від 10 січня 2017 року про призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Надав суду для огляду наявні в нього оригінали військового квитка та архівних довідок. Просив суд позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у письмових запереченнях від 31 липня 2017 року №10285/07-13 заперечив проти позову з тих підстав, що поданих позивачем документів недостатньо для підтвердження факту перебування як учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1987 році більше 14 днів та призначення пенсії зі зменшенням віку на 8 років відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача у заяві від 31 липня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши надані позивачем оригінали документів та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 2, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 (а.с.11).

10 січня 2017 року позивачем звернувся до Луцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про призначення про призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто зі зменшеним на 8 років віком для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Матеріали справи підтверджується, що рішення відповідача від 09 квітня 2017 року №16 яким позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що у військовому квитку не зазначено населений пункт, в якому перебував позивач; в архівній довідці зазначено населений пункт Димарка, без підтвердження первинними документами; в архівній довідці зазначено, що позивач отримав дозу опромінення у період з 06 вересня 2017 року по 25 вересня 2017 року.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Частини першою статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме тим, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів із зменшенням віку на 8 років.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що ло заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

На думку суду позивачем було надано відповідачу всі необхідні документи для призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зменшеним на 8 років віком для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Зокрема, статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС саме у 1987 році підтверджується відповідним посвідченням позивача, щодо якого відповідачем не заявлено жодних сумнівів та заперечень (а.с.11).

З наданого позивачем військового квитка слідує, що у 1987 році він проходив навчальні збори тривалістю 26 календарних днів у військовій частині № НОМЕР_2 (а.с.19). У тому ж військовому квитку на сторінці 24 зазначено, що в період з 06 вересня по 01 жовтня 1987 року позивач виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС. Вказаний період у відповідності до постанови СМ СРСР №665/95 від 05 червня 1986 року зараховується в трудовий стаж і стаж, який дає право на пільгову пенсію по списку №1 з розрахунку один місяць до трьох. Доза опромінення 0,720 бер. Внутрішнього опромінення немає (а.с.16).

Крім того, з архівної довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу від 12 вересня 1993 року №24/18558 слідує, що ОСОБА_1 дійсно в складі військової частини НОМЕР_2 (Димарка) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження з 06 вересня 1987 року по 01 жовтня 1987 року, безпосередньо на ЧАЕС з 10 вересня 1987 року по 27 вересня 1987 року (а.с.10).

Таким чином з наданих позивачем документів чітко вбачається, що він дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році більше ніж 14 календарних днів, а саме був призваний на навчальні збори у військову частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , які проходив у період з 06 вересня по 01 жовтня 1987 року, а безпосередню роботу на ЧАЕС здійснював у період з 10 по 27 вересня 1987 року.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач не був включений до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , оскільки як встановлено судом він і не відносився до особового складу цієї частини. Строкову військову службу позивач проходив у період з 1983 по 1986 роки (а.с.12), а у 1987 році він був призваний на тимчасові навчальні збори, як військовослужбовець запасу, а отже не міг бути включений в штатний особовий склад військової частини НОМЕР_2 .

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, у частині другій статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році більше ніж 14 календарних днів, тому він має право на призначення пенсії зі зменшеним на 8 років віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а рішення відповідача щодо відмови у такому призначення є незаконним. З наведених мотивів суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому задовольняючі позовні вимоги суд керується способами захисту порушеного права передбаченими статтею 162 КАС України та роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України у постанові від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», відповідно до яких визнати нечинним можливо лише нормативно-правовий акт, а акт ненормативного характеру (індивідуальний правовий акт) можливо лише визнати протиправним та скасувати.

Частиною другою статті 10 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, а саме просить суд визнати нечинним правовий акт індивідуальної дії, що є неможливим, суд дійшов висновку, що необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати спірне рішення відповідача протиправним та скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 159-163 КАС України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Луцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області №16 від 09.04.2017 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.01.2017 року про призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Луцьке об`єднане Управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з дати звернення із заявою про призначення пенсії 10 січня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 01 серпня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області А.О. Подзіров