Справа № 544/350/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 р. Справа № 544/350/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.04.2017 по справі № 544/350/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтаві ДПП Орла Сергія Сергійовича

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в місті Полтаві лейтенанта поліції Орла Сергія Сергійовича, в якому просив суд скасувати постанову серії АР № 694076 від 31 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтаві Орлом С.С. за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.; провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.04.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Полтава Орла Сергія Сергійовича щодо прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №694076 від 31.03.2017 та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №694076 від 31.03.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасовано.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Департамент патрульної поліції Нацональної поліції України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, як особа, яка не брала участь у справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.04.2017 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч.2 ст.258 КУпАП в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VІІІ, ст. 222, ч.1 ст. 255 КУпАП, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, стверджує про відсутність необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці вчинення правопорушення. Пояснив, що позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ-217030, номерний знак НОМЕР_1, проїхав на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. З огляду на викладене, вважає, що відповідачем правомірно винесена оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, позивач вказав, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування постанови суду першої інстанції є необгрунтованими, натомість рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач в письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови інспектора роти № 4 УПП м. Полтави лейтенанта поліції Орла С.С. серії АР № 694076 від 31 березня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 31 березня 2017 року о 08 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030, номерний знак НОМЕР_1, в м. Полтава на вул. Київське Шосе, 29, проїхав на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 694076 від 31 березня 2017 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була порушена процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення, встановлена КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням, відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 694076 від 31 березня 2017 року на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також судом першої інстанції враховано те, що відповідачем при винесенні постанови не зазначено про посвідчення водія, що було вилучено у позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, однак, виходячи з інших підстав та мотивів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався та постанова у справі про адміністративне правоорушення винесена на місці вчинення правопорушення, що, як встановлено судом першої інстанції, свідчить про недотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Колегія суддів зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" щодо надання права органам Національної поліції України виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що нескладення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, дійшовши протилежних висновків, допустив помилкове застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення та дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який надано апелянтом на підтвердження факту вчинення позивачем п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, вбачається, що вказаним відеозаписом зафіксовано виключно процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому під час притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у постанові, а саме факту вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом першої інстанції у порядку ст.141 КАС України був допитаний свідок ОСОБА_3, який пояснив, що 31.03.2017 він поїхав разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до м. Полтави на автомобілі, яким керував позивач. Після перетину перехрестя в м. Полтава їх зупинила поліція. Позивач перетинав перехрестя на зелене світло, яке почало мерехтіти. Коли автомобіль був на середині перехрестя, то увімкнулося жовте світло. Після зупинки працівник поліції підійшов, представився і повідомив про порушення ОСОБА_1 правил перетину перехрестя демонструючи відео, з якого було чітко видно, що автомобіль виїхав на перехрестя на мерехтливий зелений сигнал, яке перемкнулося на жовтий, коли автомобіль був уже на середині перехрестя. При цьому у позивача було вилучено посвідчення водія, але не було видано тимчасового посвідчення. Додатково свідок пояснив, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про допит свідків, але це клопотання було залишено без уваги. Працівник поліції показував відеозапис, знятий на відеореєстратор.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником апелянта та відповідачем не було надано до суду доказів, зокрема відеозапису, на якому зафіксований факт вчинення правопорушення, а саме перетину позивачем перехрестя на заборонений сигнал світлофору, який, як вбачається з пояснень свідків та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, знаходився в розпорядженні інспектора.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, та саме відповідач зобов'язаний довести правомірність свого рішення.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять та відповідачами під час судового розгляду справи не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП України, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 694076 від 31 березня 2017 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та відмови у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак, припустився помилкового застосування норм матеріального права.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

З огляду на викладене, постанова Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.04.2017 по справі № 544/350/17 підлягає зміні в частині підстав та мотивів задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Пирятинського районного суду Полтавської област від 27.04.2017 по справі № 544/350/17 змінити з підстав та мотивів задоволення позову.

В іншій частині постанову Пирятинського районного суду Полтавської області від 27.04.2017 по справі № 544/350/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31.07.2017.