Справа № 825/921/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/921/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) 09.06.2017 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - Прилуцька ОДПІ) та просить визнати протиправними та скасувати:

податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.05.2016 № 465-1301, від 16.05.2016 № 466-1301;

податкову вимогу від 18.08.2016 № 1498-17.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що нарахування йому земельного податку, прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та направлення податкової вимоги призводить до порушення ст.61 Конституції України щодо не можливості бути двічі притягненим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки рішенням Прилуцького міськрайонного суду з позивача вже було стягнуто упущено вигоду від оренди земельної ділянки по вул. Київській, 265 у м. Прилуки.

Крім того, розмір земельної ділянки по вул. Гімназичній, 83 в м. Прилуки недоведений позивачем, а отже нарахування земельного податку виходячи із зазначеної Прилуцькою ОДПІ площі земельної ділянки, є необґрунтованим та протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що станом на 30.03.2017 за позивачем рахувалась податкова заборгованість по земельному податку з фізичних осіб в сумі 72189,54 грн., яка виникла у зв'язку із несвоєчасною сплатою ОСОБА_3 податкового зобов'язання, визначеного у податкових повідомленнях-рішеннях від 16.05.2016 № 465-1301 на суму 11267,22 грн. та № 466-1301 на суму 60922,32 грн. У зв'язку із наведеним, Прилуцькою ОДПІ направлено позивачу податкову вимогу № 1498-17 від 18.08.2015.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду адміністративний позов Прилуцької ОДПІ про стягнення з позивача податкового боргу, в тому числі по земельному податку з фізичних осіб в сумі 72189,54 грн., визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 16.05.2016 № 465-1301 та № 466-1301, було задоволено.

Враховуючи наведене зазначив, що відповідач, приймаючи податкові повідомлення-рішення та вимогу, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені податковим законодавством України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових будівель і споруд за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 70-75).

Від Прилуцької міської ради до Прилуцької ОДПІ надійшли акти роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам № 1 та № 2 (з додатками), затверджені рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14.07.2015 № 275, якими ОСОБА_3 нараховані кошти за фактичне використання вищевказаних земельних ділянок в сумі 299 847,59 грн. за період із червня 2012 року по травень 2015 року (а.с. 33-38).

Згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, Прилуцькою ОДПІ було винесено у відношенні ОСОБА_3 податкові повідомлення-рішення від 16.05.2016 (з розрахунками):

№ 465-1301, яким позивачу визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 11 267,22 грн. (за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, м. Прилуки; період 2013-2014 роки) (а.с. 10-11);

№ 466-1301, яким позивачу визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 60 922,32 грн. (за земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Київська, 265, м. Прилуки; період 2013-2014 роки) (а.с. 12-13).

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, вказані податкові повідомлення-рішення не були отримані позивачем, конверт повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 43).

07.10.2016 Прилуцькою ОДПІ на адресу ОСОБА_3 було направлено податкову вимогу від 18.08.2016 № 1498-17 про необхідність сплати позивачем заборгованості в сумі 72 189,54 грн., яке не було отримане ОСОБА_3, конверт повернувсь з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 44).

Не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 14.1.72 та 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування, відповідно до ст. 270 Податкового кодексу, є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з урахуванням актів роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам № 1 та № 2 (з додатками), затверджених рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14.07.2015 № 275 (а.с. 60-63), заступник керівника Прилуцької міської прокуратури в інтересах Прилуцької міської ради звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом про стягнення із ОСОБА_3 неодержаного доходу.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016 по справі № 742/1148/16-ц (провадження № 2/742/868/16), зміненим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2017 в частині стягнення судових витрат, із ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету м. Прилуки було стягнуто упущену вигоду від оренди земельної ділянки по вул. Київській, 265 у м. Прилуки за період із квітня 2013 року по травень 2015 року в розмірі 223 694,69 грн. (з урахуванням строків позовної давності), оскільки було встановлено використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів (а.с. 16-18, 77-82).

На виконання вищевказаних судових рішень позивачем сплачено упущену вигоду від оренди земельної ділянки по вул. Київській, 265 у м. Прилуки, що підтверджується квитанцією від 24.02.2017 № 914377 (а.с. 83).

Відповідно до пп. 14.1.136. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно із пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Тобто, земельний податок або орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковими платежами, що справляється за користування земельними ділянками.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із ОСОБА_3 вже було стягнуто заборгованість із орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Київській, 265 у м. Прилуки, тому земельний податок позивачу не може бути нарахований за ту ж саму земельну ділянку.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З врахуванням вище встановлених фактів суд вважає, що винесене Прилуцькою ОДПІ податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 № 466-1301 є протиправним, оскільки суперечить основоположним принципам Конституції України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.05.2016 № 465-1301 суд зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказаним податковим повідомленням-рішенням Прилуцькою ОДПІ позивачу визначено грошове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку по АДРЕСА_2 в м. Прилуки площею 0,3007 га.

Однак, відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області від 21.09.2016 № 9-28-99.2-2164/72-16, вищевказана площа є орієнтовною, оскільки межі земельної ділянки за зазначеною адресою не винесені в натурі (а.с. 40).

Таким чином, станом на день розгляду справи відсутні документи на підтвердження розміру земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в м. Прилуки, який є обов'язковим для визначення розрахунку земельного податку чи орендної плати.

Вказана обставина також була встановлена рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2016, тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, не доказується.

З огляду на наведене, суд вважає, що винесене Прилуцькою ОДПІ податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 № 465-1301 є протиправним.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Оскільки, оскаржувана ОСОБА_3 податкова вимога від 18.08.2016 № 1498-17 винесена Прилуцькою ОДПІ у зв'язку із несплатою позивачем грошових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 16.05.2016 № 465-1301 та №466-1301, які визнані протиправними, суд вважає, що позовну вимогу ОСОБА_3 про її скасування слід також задовольнити.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 по справі № 825/564/17 із ОСОБА_3 стягнуто податковий борг по земельному податку в сумі 72 189,54 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 16.05.2016 № 465-1301 та №466-1301, суд вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

Так, як вбачається із наявної в матеріалах справи вищевказаної постанови суду, станом на день розгляду справи по суті вона не набрала законної сили, тому не може вважатись належним та допустимим доказом в розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 45-46). Крім того, у зазначеному судовому рішенні питання правомірності винесення ОСОБА_3 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не досліджувалось.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 мають бути задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області: від 16.05.2016 № 465-1301 та від 16.05.2016 № 466-1301.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 18.08.2016 № 1498-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в сумі 721 (сімсот двадцять одна) грн. 90 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна