Справа № 823/668/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року справа № 823/668/17

17 год. 05 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Расторгуєва Сергія Сергійовича щодо стягнення з позивача витрат виконавчого провадження неправомірними;

- скасувати постанову № 53524366 від 10.04.2017 Центрального ВДВС про стягнення витрат виконавчого провадження повністю;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 (ВП № 53749534) з виконання постанови № 53524366 від 10.04.2017 повністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що оскаржувані постанови відповідача грубо порушують вимоги законодавства, оскільки судові витратив сумі 275,60 грн, присуджені до стягнення постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 у справі № 711/7348/16, сплачені у добровільному порядку 17.12.2016, що підтверджується квитанцією Придніпровського відділення Черкаського ГРУ № 0.0.671952787.1, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (06.03.2017 відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7348/16 від 08.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 275,60 грн.).

Відповідно до пункту 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

26 липня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 53524366 з примусового виконання виконавчого листа № 711/7348/16, що виданий 08.12.2016 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 275,60 грн.

10.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення суду. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділена в окреме виконавче провадження № 53749534.

Постанова № 53749534 від 11.04.2017 про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 77,92 грн є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Не підлягають задоволенню, на думку позивача, і вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, оскільки вона фактично дублює вимогу про скасування постанови і в даному випадку державний виконавець не вчиняв певних процесуальних дій, а прийняв процесуальне рішення (постанову) відповідно до передбачених законодавством повноважень.

У судовому засіданні 31.07.2017 представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечила повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях.

31 липня 2017 року на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2016 у справі № 711/7348/16, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміри мінімальної заробітної плати, що дорівнює 275,60 грн.

Вказана постанова набрала законної сили 19.12.2016 та направлена 23.12.2016 на виконання до Центрального ВДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

06 березня 2017 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Расторгуєвим Сергієм Сергійовичем відкрите виконавче провадження № 53524366 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судових витрат в сумі 275,60 грн.

10 квітня 2017 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Расторгуєв С.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 53524366.

10 квітня 2017 року посадовою особою відповідача винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 53524366, якою встановлено, що витрати на проведення виконавчих дій становлять 77,92 грн та 11 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53749534 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій на вказану суму.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України " Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 3 вказаної статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (пункт 3 частина 1 статті 26 Закону № № 1404-VIII).

Відповідно до частини 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 39 Закону № № 1404-VIII передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3частини 1 статті 42 Закону № № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 вказаної статті витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина 4 статті 42 Закону № № 1404-VIII).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 17.12.2017 сплатила судовий збір у розмірі 275,60 грн (стягнутий відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2016 у справі № 711/7348/16) добровільно, що підтверджується квитанцією придніпровського відділення Черкаського ГРУ ПриватБанк № 0.0.671952787.1, однак докази того, що позивач повідомила Придніпровський районний суд м. Черкаси про виконання зазначеного судового рішення в матеріалах справи відсутні.

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Расторгуєв Сергій Сергійович, отримавши виконавчий документ, розпочав примусове виконання рішення та відкрив виконавче провадження № 53524366 від 06 березня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в сумі 275,60 грн.

Під час виконавчого провадження з'ясувалося, що позивач виконала постанову добровільно, ще до відкриття виконавчого провадження, а тому державний виконавець виніс на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" постанову № 53524366 від 10 квітня 2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 42 Закон № 1404-VIII державний виконавець виніс постанови № 53524366 від 10.04.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та № 53749534 від 11.04.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 53524366 від 10.04.2017.

Разом з тим, суд враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

При цьому суд зазначає, що позивачем добровільно, ще до направлення виконавчого документу (постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2016 у справі № 711/7348/16) було сплачено судовий збір у розмірі 275,60 грн, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця, суд зазначає, що позивач в позовній заяві ніяким чином не обґрунтовує необхідність її задоволення, а тому в її задоволенні слід відмовити.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 53524366 від 10.04.2017 Центрального ВДВС про стягнення витрат виконавчого провадження повністю.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2017 (ВП № 53749534) з виконання постанови № 53524366 від 10.04.2017 повністю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк