Справа № 822/2385/15
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2385/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріДубіній Н.Ю.
за участі:позивача, представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області , Державної судової адміністрації України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області та Державної судової адміністрації України, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішення судів на користь суддів" на його користь 729247 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 30 червня 2015 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 31 січня 2009 року по 31 червня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року - без змін.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій оскаржило їх до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2017 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області - задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в даній ухвалі від 24 травня 2017 року зазначила, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не навів відповідних розрахунків та нормативно-правового регулювання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13).

Окрім того судом касаційної інстанції вказано, що суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, проте, при цьому поза увагою суду залишилось те, що здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Вищий адміністративний суд України вважає, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, має вирішити питання про його виплату, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 822/2385/15 за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області та Державної судової адміністрації України про стягнення коштів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05 січня 1993 року по 30 січня 2009 року він працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області. Наказом голови Хмельницького міськрайонного суду від 30 січня 2009 року його з 30 січня 2009 року було звільнено з посади судді, а територіальне управління Державної судової адміністрації зобов'язано провести із ним розрахунок при звільненні. Вказує, що на час його звільнення зі штату Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у Красилівському районному судді Хмельницької області перебував спір про несплату йому компенсації за роботу в умовах режимних обмежень , яка в силу частини 1 статті 44 Закону України "Про статус суддів" була складовою частиною заробітної плати судді. Даний спір вирішено на його користь, оскільки постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року, залишеною у цій частині без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2015 року відповідача зобов'язано донарахувати з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до його заробітної плати і виплатити надбавку за роботу за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі 10% від посадового окладу. Рішення суду від 09 листопада 2011 року досі не виконано. Позивач вважає, що за час затримки з вини відповідача розрахунку при звільненні, а саме з 31 січня 2009 року по 31 червня 2015 року, розмір відшкодування середнього заробітку у відповідності до пункту 8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року Порядку обчислення середньої заробітної плати становить 729247 грн. 80 коп., (9768 грн. 81 коп. - заробітна плата за грудень 2008 року + 9768 грн. 81 коп. - заробітна плата за січень 2009 року = 19537 грн. 62 коп. : 43 - число робочих днів у грудні 2008 року січні 2009 року = 454 грн. 36 коп. - середньоденна заробітна плата х 1605 - число робочих днів за період з 31 січня 2009 року по червень 2015 року = 729247 грн. 80 коп.). А тому, враховуючи наведені вище обставини просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення згідно викладених у позовній заяві обставин, та просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 5 січня 1993 року по 30 січня 2009 року позивач працював суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Наказом голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2009 року ОСОБА_3 звільнено з посади судді в зв'язку з обранням безстроково суддею Апеляційного суду Хмельницькій області та зобов'язано провести з ним розрахунок при звільненні.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 30 червня 2015 року, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що в провадженні Красилівського районного суду Хмельницької області перебував спір позивача про несплату йому компенсації за роботу в умовах режимних обмежень, яка в силу частини 1 статті 44 Закону України "Про статус суддів" була складовою частиною заробітної плати судді.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року у справі № 2-а-2652/11 за позовом ОСОБА_3 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області і територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області про стягнення компенсації за роботу в умовах режимних обмежень та недоплаченого щомісячного грошового утримання, зобов'язання провести нарахування та виплату компенсації, вирішено позов ОСОБА_3 задовольнити частково, та визнано протиправною бездіяльність Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яка полягає у невидачі з 01 червня 2005 року наказу про встановлення судді ОСОБА_3 надбавки до посадового окладу в розмірі 10 відсотків у зв'язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці, зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області донарахувати ОСОБА_3 з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року у справі № 2а-2652/11/2209 вирішено апеляційні скарги ОСОБА_3 та територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області, -залишити без задоволення, а постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року, - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2015 року вирішено касаційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області залишити без задоволення, касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року в частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тобто спір в частині зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області донарахувати ОСОБА_3 з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, вирішено на корись позивача.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 44 Закону України "Про статус суддів" (чинного на момент звільнення позивача) визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок, тобто надбавка за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю включена в структуру заробітної плати судді.

Суд зазначає, що постанова Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року у справі № 2-а-2652/11 за позовом ОСОБА_3 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області і територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області про стягнення компенсації за роботу в умовах режимних обмежень та недоплаченого щомісячного грошового утримання, зобов'язання провести нарахування та виплату компенсації, набрала законної сили в частині зобов'язання територіального управління Державної судової адміністрації у Хмельницькій області донарахувати ОСОБА_3 з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі вищезазначеного, суд вказує на те, що вказаним вище рішенням було підтверджено факт невиплати позивачу всіх сум, що належать йому на час звільнення, а саме надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 01 червня 2005 року по січень 2009 року.

Аналізуючи норми матеріального права суд приходить до висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (справа №6-195цс14).

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Крім того, у постанові від 27.04.2016 року у справі №6-113цс16 Верховний Суд України зазначив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Суд зазначає, що оскільки вина відповідача була доведена судовим рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області, а тому є підстави для застосування положень статей 116 та 117 КЗпП України.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117 , 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, проте Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року у справі № 2-а-2652/11 станом на час розгляду справи № 822/2385/15 не виконано, даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Отже, суд не погоджується із вимогами позивача, щодо стягнення його середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 31 січня 2009 року по 31 червня 2015 року на суму 729247 грн. 80 коп., оскільки Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року у справі № 2-а-2652/11, яким зобов'язано відповідача донарахувати ОСОБА_3 з 01 червня 2005 року по січень 2009 року включно до заробітної плати та щомісячного грошового утримання і виплатити надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю по формі 3 у розмірі десяти відсотків від посадового окладу за період його роботи суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, на час розгляду справи не виконано, а тому невиплата донарахованих позивачу сум згідно зазначеного рішення є триваючим порушенням відповідача, що у свою чергу унеможливлює на момент розгляду справи встановити день фактичного розрахунку із позивачем та визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішення судів на користь суддів" на користь позивача 729247 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 30 червня 2015 року.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області та Державної судової адміністрації України є необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2017 року

Суддя
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк