Справа № 819/1193/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1193/17

02 серпня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. при секретарі судового засідання Ліщинської М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Тепло Сервіс Якість" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Тепло Сервіс Якість» (далі-позивач, ПП «Тепло Сервіс Якість») із позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі-відповідач, ГУ ДФС у Тернопільській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.04.2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем ПДВ із урахуванням штрафних санкцій на 22916,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП «Тепло Сервіс Якість» за січень 2017. За результатами вказаної перевірки встановлено порушення п.200.1 ст.201, п.198.2.198.6 ст.198 ПК України, а саме завищення податкового кредиту в декларації по податку на додану вартість за січень 2017 р. в сумі 18333,33 грн. За таких обставин ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.04.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ із урахуванням штрафних санкцій на суму 22916,25 грн.

На думку позивача, податковим законодавством визначено обов'язок контролюючого органу щодо прийняття для реєстрації податкових накладних та визначений конкретний перелік підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних однією із яких є не зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а тому приймаючи в електронній формі податкову накладну без обов'язкових реквізитів зокрема щодо коду згідно УКТЗЕД контролюючий орган зобов'язаний відмовити у реєстрації такої податкової накладної. Відтак, факт реєстрації податкових накладних, складених TOB "Реалпостач" під час реалізації в адресу TOB "Тепло Сервіс Якість" товарів в Єдиному реєстрі спростовує наявність будь-яких помилок під час їх заповнення та порушення вимог, установлених п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (наявність обов'язкових реквізитів).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково вказав, що наказом Міністерства фінансів України від 23.02.2017 №276 «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 за № 269/30137 з 01.03.2017 внесено зміни до форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за № 137/28267. Згідно із п.п.2 п.16 даного Порядку у разі постачання товару заповнюється гр.3.1 «код товару згідно з УКТ ЗЕД», послуги - гр. 3.3 «код послуги згідно з ДКПП» податкової накладної. За таких обставин, підзаконні нормативно-правові акти в частині змін до форми податкової накладної та порядку її заповнення вступили в силу з 01.03.2017 року, а тому платник податків до вказаної дати не міг належним чином реалізувати вимоги ПК України, адже порядок такої реалізації не був належним чином врегульований законодавцем.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі з підстав викладених в запереченні, та додатково вказала, що Головне управління ДФС у Тернопільській області діяло у межах визначеної законом компетенції, а винесене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі норм чинного податкового законодавства.

Крім пояснень представників сторін, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи, які подані представниками позивача та відповідача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що працівниками контролюючого органу проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПП «Тепло Сервіс Якість» за січень 2017 року, результати якої оформлено актом від 27.03.2017 року №896/19-00-12-01/7/33706075.

Перевіркою встановлено завищення ПП "Тепло Сервіс Якість" податкового кредиту в декларації по податку на додану вартість за січень 2017р. в сумі 18333,33 грн., що виникло у зв'язку з включенням до податкового кредиту податкових накладних №1 від 06.01.2017р. на загальну суму коштів 80000,00 грн., сума ПДВ 13333,33 грн., №2 від 11.01.2017р. на загальну суму коштів 25000,00 грн., сума ПДВ 5000,00 грн., що зареєстровані в ЄРПН без зазначення кодів УКТ ЗЕД контрагентом TOB "Реалпостач", та призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на 18333,00 грн., та призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на 18333,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 21.04.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі 22916.25 грн., в тому числі 18333,00 грн. за податковим зобовязанням, 4583,25 грн. за штрафними санкціями.

За результатами процедури адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 21.04.2017 року № НОМЕР_1 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленнями - рішеннями та оскаржив його до суду.

Визначаючись щодо правомірності винесення Головним управлінням ДФС у Тернопільській області податкового повідомлення-рішення від 21.04.2017 року № НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до ст. 75 Кодексу Контролюючі органи мають право проводити, зокрема, камеральні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

В силу пп. 14.1.181. п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПКУ датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Так, п.201.1 ст.201 ПКУ встановлено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній (серед інших) зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

З матеріалів справи вбачається, що Приватним підприємством «Тепло сервіс Якість» подано до контролюючого органу декларацію з ПДВ за січень 2017 року (вх. Реєстраційний від 17.02.2017 року №) та вподальшому встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на 18333,00 грн., що виникло у звязку із включенням до податкового кредиту податкових накладних від 06.01.2017 р. №1 та від 11.01.2017 р. №2, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних без зазначення кодів УКТ ЗЕД контрагентом ТОВ «Реалпостач».

Позивач у своїх доводах не заперечує того факту, що у спірних податкових накладних не зазначений код УКТ ЗЕД, проте посилається на те, що підзаконні нормативно-правові акти в частині змін до форми ПН та порядку її складання набули чинності починаючи з 01.03.2017 року, що унеможливило заповнити такі податкові накладні їх контрагентом у належний спосіб.

Суд не погоджується із такими твердженнями позивача та вважає їх хибними з огляду на наступне.

Так, із набранням чинності з 1 січня 2017 року Закону України № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (далі - Закон № 1797) підпункт "і" пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої з 1 січня 2017 року при складанні податкової накладної запроваджується заповнення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

При цьому платники податків мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду. У разі здійснення платниками податків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається в податковій накладній повністю.

Законодавчі зміни щодо складання податкових накладних, запроваджені Законом №1797 в частині беззаперечного обов'язку зазначення в податковій накладній коду товару згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються до податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 січня 2017 року.

Проте, вже до внесення відповідних змін щодо форми податкової накладної та порядку її заповнення при складанні податкової накладної код товару згідно з УКТ ЗЕД необхідно було зазначати в графі 3 табличної частини податкової накладної, адже стара форма ПН також містила графу, в якій зазначався код УКТ ЗЕД, проте не для всіх видів товарів.

Оскільки діюча станом на січень 2017 року форма податкової накладної не містила окремого поля для відображення коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, до внесення відповідних змін до форми податкової накладної та порядку її заповнення при складанні податкової накладної код послуги тимчасово не зазначається.

Порядок процесу заповнення податкової накладної, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 p. N 1307, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.01.2016 р. за N 137/28267, зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 23.02.2017 p. N 276 лише регламентується процес заповнення податкової накладної, проте правила складання податкової накладної (у тому числі заповнення її обов'язкових реквізитів) регулюються статтею 201 розділу V ПК України, яка вступила у законну силу з 01.01.2017р., а тому є обов'язковою для виконання незалежно від підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих на виконання норм Податкового кодексу.

Щодо штрафних санкцій, суд зазначає, що відповідно до частини другої п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності обставин викладених в позовній заяві, а надані докази в повній мірі не підтверджують заявлених позовних вимог, а тому приходить до переконання, що підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 квітня 2017 року, немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову приватного підприємства "Тепло Сервіс Якість" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №від 21 квітня 2017 року, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.