Справа № 464/2232/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 липня 2017 року м. Київ К/800/25242/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Малиша Олега Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 26 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови від 17 березня 2017 року серії АР №541969, складеної інспектором батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Малишем О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частино 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Судами встановлено, що із постанови серії АР №541969 від 17 березня 2017 року видно, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно із цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 17 березня 2017 року на вул. Митрополита Андрея, 4 у м. Львові, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних ТЗ» та здійснив рух по даній смузі руху, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху України.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством, оскільки факт вчинення правопорушення в повному обсязі підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, з якого, зокрема, видно, що інспектором патрульної поліції було роз'яснено процесуальні права ОСОБА_1, в тому числі, право на правову допомогу, якою він і скористався, оскарживши постанову про адміністративне правопорушення до суду.

Згідно з пунктом 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Потокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частини 2, 3 статті 258 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейський, що розглядає справу, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки (пункти 4, 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідач неправомірно обмежив його право на правову допомогу та протиправно на місці вчинення правопорушення виніс постанову про притягнення його адміністративної відповідальності.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Малиша Олега Володимировича, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак