Справа № 804/2292/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 р. Справа № 804/2292/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріТрошиній А.С.
представника позивача представника відповідачаЛіфінець Ю.Ю. Постольник О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 року відкрито провадження у справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, в тому числі надав додаткові письмові пояснення, просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, надав письмові пояснення та просив у задоволенні останнього відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За результатами перевірки складено акт перевірки від 17.02.2017 року № 83/28-10-46-10/36962487 (надалі - Акт перевірки).
В Акті перевірки встановлені наступні порушення:
- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року на суму 21 818 293,00 грн.;
- п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, до 15 календарних днів із сумою ПДВ 29 830,33 грн.
ТОВ «Комфі Трейд» не погоджуючись з висновками Акту перевірки та керуючись приписами п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України подало заперечення до Акту перевірки (вих. № 000311/12-00/17 від 02.03.2017 року).
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення відповідача на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
З огляду на викладені положення податкового законодавства вбачається, що предметом камеральної перевірки є дані, зазначені податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, які підлягають перевірці суцільним рядком.
Відповідно до п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.
Пунктом 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до норм п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Встановлено, що в Акті перевірки сума, що вказана у висновках, як заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року на суму 21 818 293,00 грн., складається з двох сум, що на думку податкового органу, утворились через порушення платником податків податкового законодавства, а саме: ТОВ «Комфі Трейд» занизило податкові зобов'язання з ПДВ за грудень 2016 року на суму 1 000 843,87 грн., отриману від реалізації товарів (послуг) кінцевому споживачу з використання реєстраторів розрахункових операцій через мережу магазинів та з суми 20 817 448,95 грн. - заниження податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2016 року, що виникла внаслідок відображення операцій, які ТОВ "Комфі Трейд" не здійснювало (операції під назвою "Інші").
Щодо даних за Додатком 5 декларації, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Зазначені податкові зобов'язання відображені також в розділі І декларації за грудень 2016 року, а саме: сума даних колонки Б за рядком 1.1 та даних колонки Б за рядком 4.1.
На дату складання податкової декларації за грудень 2016 року її форма та порядок заповнення були затверджені наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" (Порядок - №21).
Згідно з п.201.14 ст. 201 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.
Відповідно до абз. 2 п.п. 2 п. 3 розділу V Порядку № 21 до рядка 1.1 декларації включаються оподатковувані за основною ставкою обсяги постачання товарів/послуг, здійснені на митній території України, з урахуванням їх місця постачання відповідно до статті 186 розділу V Податкового кодексу України.
З декларації ТОВ «Комфі Трейд» за грудень 2016 року вбачається, що в рядку 1.1 позивачем відображено суму обсягів постачання 1 203 528 460 грн. та ПДВ (20%) - 240 705 692 грн. Дана сума відповідає даним бухгалтерського та податкового обліку позивача, згідно пояснень представника позивача.
У відповідності до приписів Порядку № 21, у разі заповнення рядка 1.1 декларації, обов'язковим є подання Додатку 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».
Відповідно до п. 14 Порядку № 1307, податкова накладна складається за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника).
Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Тобто, податкова накладна, яка не зареєстрована в ЄРПН, не може бути включена покупцем - платником ПДВ до складу податкового кредиту. Постачальник - платник ПДВ, в свою чергу повинен відобразити операцію з постачання товарів/послуг, за якою складено податкову накладну, у податковій декларації з ПДВ за завітний (податковий) період, у якому за такою операцією виникло податкове зобов'язання з ПДВ.
Слід зазначити, що загальна сума ПДВ за зареєстрованими податковими накладними в загальному обсягу продажів склала 6 933 049,51 грн., що включає в себе операції, оплату за які було проведено як готівкою, так й в безготівковій формі.
Отже, твердження відповідача, стосовно безготівкового розрахунку всіх податкових накладних, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних не знайшло свого підтвердження.
Згідно статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (надалі - Закон №265) зазначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця
Відповідно до статті 3 Закону 265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку. Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані. Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органами доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Відповідно до п.2.2 Порядку №1057 СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП.
П.4.3. Порядку № 1057 визначено, що ГПЦ НСМЕП не змінює даних, що передаються між інформаційними еквайєрами і СОД РРО.
Передача даних РРО виконується згідно з регламентом у форматі XML за протоколом передачі інформації. Інформаційні еквайєри забезпечують реалізацію регламенту подальшої передачі захищених даних, що були отримані від РРО, з бази даних інформаційного еквайєра до СОД РРО (п.9.1 Порядку №1057).
Таким чином, дані за РРО повинні збігатися із даними, що знаходяться в СЗЗД. Невідповідність переданої від РРО позивача інформації не підтверджена під час судового розгляду справи.
При цьому до матеріалів справи надано відомості про зареєстровані РРО та копії реєстраційних посвідчень за РРО, дані обліку розрахункових операцій (зведений реєстр) за кожним РРО, що посвідчується Z-звітами за кожним РРО, які містяться в книгах обліку розрахункових операцій (КУРО).
Так, за даними позивача через РРО у грудні 2016 року було проведено операцій на суму 1 290 049 052, 54 грн., у тому числі тих операцій сума ПДВ за якими склала 195 562 960,98 грн.
Таким чином, первинним джерелом інформації баз є дані РРО позивача.
Відповідачем такі данні не спростовані.
Щодо даних за Додатком 6 декларації, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами Порядку № 21, для платників податку, які заповнюють рядок 5, та підприємств (організацій) інвалідів обов'язковим є подання (Д6) (додаток 6).
Формою декларації та Порядком № 21 передбачено, що довідка (Д6) (додаток 6) заповнюється в розрізі операцій, що: не є об'єктом оподаткування (стаття 196 розділу V Кодексу); операції з постачання послуг за межами митної території України та послуг, що здійснюються за межами митної території України місце постачання яких визначено відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 Розділу V Кодексу за межами митної території України; звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу ХХ Кодексу, міжнародні договори (угоди)).
За даними колонки А рядка 5 декларації обсяги постачання (без ПДВ) за операціями, що не є об'єктом оподаткування, операції з постачання послуг за межі митної території України та послуг, місце постачання яких визначено за межами митної території України, операції, які звільнені від оподаткування склала суму у розмірі 116 920 892,00 грн.
Формою додатку 6 передбачено певну форму таблиці 1, зокрема в таблиці з Операціями, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договори (угоди)), передбачено рядок «Інші».
Особливостей заповнення рядка «Інші» Порядком № 21 не передбачено.
Встановлено, що позивач, при заповненні Додатку 6, а саме таблиці 1 з метою виділення операцій платникам податку на додану вартість та неплатникам податку на додану вартість, був змушений відобразити в рядку «Інші» суми операцій, які звільнені від оподаткування за приписами п. 26 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, на користь не платників ПДВ, а саме - 104 087 244,77 грн.
Слід зазначити, що в рядку «Усього згідно із статтею Кодексу» було зазначено загальну суму операцій з постачання програмної продукції в розмірі 104 303 967,77 грн., що в свою чергу відповідає сумі операцій за даними реєстраторів розрахункових операцій в розрізі номенклатури чеків протягом грудня 2016 року та операцій з постачання, сплачених за безготівковим розрахунком з використанням платіжних доручень у грудні 2016 року. При цьому, за інші періоди, які були заповнені позивачем аналогічно, зауважень у відповідача не виникало.
Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем було заповнено декларацію за грудень 2016 року у відповідності до норм чинного законодавства із використанням підтверджених даних бухгалтерського та податкового обліку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення належним чином не довів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.
Частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує ТОВ «Комфі Трейд» витрати у розмірі 490 911, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 липня 2017 року

Суддя Н.В. Боженко