Справа № 817/1046/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2017 р.Р і в н е 817/1046/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник Форет М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ФОП ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій під час проведення фактичної перевірки та про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 22.06.2017.

Позовні вимоги підтримано позивачем в судовому засіданні, за виключенням штрафу в розмірі 1,00 грн., застосованого за непроведення розрахункової операції через РРО, яке підприємець визнає. В решті, позивач стверджує, що відповідач дійшов передчасного висновку про незабезпечення ним, як платником податків, зберігання первинних документів та реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 7130,00 грн., оскільки факт обліку перелічених в додатку до акту перевірки товарів підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Ствердив, що вказані висновки були зумовлені тим, що перевірку проведено у його відсутність. За наведеного, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що на момент проведення перевірки ревізорам не було надано накладні та інші первинні документи, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації, а тому актом підставно зафіксовано факт здійснення реалізації не облікованих у встановленому порядку товарів на загальну суму 7130,00 грн. З огляду на це, контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені, як п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, так і п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України. За наведеного, просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши подані письмові докази суд встановив наступне.

29.05.2017 з 17:27 год. до 19:50 год. працівниками Головного управління ДФС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №278/17-00-14-04-13/НОМЕР_1 (а.с.11-12). Перевірка проведена у відсутність ФОП ОСОБА_1, а тому акт від суб'єкта господарювання підписаний барменом ОСОБА_3 Акт перевірки зареєстрований 30.05.2017 і саме цього числа пред'явлений ФОП ОСОБА_1, однак від його підписання він відмовився.

Додатком до акту перевірки є документ, що має назву «Акт зняття залишків алкогольних напоїв в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_1 станом на 29.05.2017 - 17:27 год.» (а.с.58).

Актом, зокрема, констатовано порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, а саме, що на момент перевірки в кафе здійснюється реалізація алкогольних напоїв, щодо яких відсутні документи на придбання, що свідчить про те, що товари не обліковані у встановленому у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання.

Не погоджуючись з даним актом позивач подав письмові заперечення з додатками - копіями накладних на придбання (а.с.13-15), за наслідками розгляду яких відповідач прийняв рішення №3043/10/17-00-14-04-15 від 20.06.2017, яким у спірній частині, заперечення підприємця відхилив (а.с.16-17).

На підставі акту перевірки 22.06.2017 Головне управління ДФС у Рівненській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

№, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.121 ст.121 Податкового кодексу України (а.с.20-21),

№, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 14261,00 грн. на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та п.1 ст.17, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 за порушення вимог п.1,2,12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (а.с.18).

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій, сума штрафних санкцій за не проведення розрахункових операцій через РРО становить 1,00 грн. (що позивачем фактично не оспорюється), а за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку - 7130,00 (сума по акту зняття залишків алкогольних напоїв в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1») х2 = 14260,00 грн. (а.с.19).

Крім цього, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має в своєму розпорядженні накладні, що підтверджують факт придбання ним тих алкогольних напоїв, реалізація яких здійснювалась в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 29.05.2017 (а.с.23-42).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому, вимоги по веденню обліку товарних запасів не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, зазначена норма передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов'язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до пунктів 1, 3 і 5 статті 9 Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку.

Відповідачем не спростовано, що у позивача наявні первинні облікові документи на товар, який знаходився на реалізації в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» 29.05.2017. Проте, відповідач вважає порушенням вимог Закону відсутність облікових документів на товар саме у місці їх реалізації.

Поряд з цим, висновок відповідача про те, що первинні облікові документи на товар мають зберігатися лише за місцем реалізації товару є хибним та не відповідає змісту Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 27.06.2013 №К/9991/15657/11 (справа №2а-2592/10/1070), від 14.11.2013 №К/9991/7953/11 (справа №2а-1508/10/1070), від 12.05.2014 №К/9991/14273/11 (справа №2а-1507/10/1070), від 19.06.2014 №К/9991/73665/11 (справа №2а-9521/10/1070).

З огляду на це, та з урахуванням того, що перевірка, результати якої оспорюються, проводилась у відсутність позивача, що позбавило його можливості пред'явити ревізорам первинні облікові документи на товар, суд приходить до висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 є необґрунтованими і безпідставними.

Окремо слід зазначити, що відповідальність за порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону передбачена ст.20 цього Закону - у розмірі подвійної вартості необлікованих за місцем реалізації та зберігання товарів, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 20.1.9. ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та/або зняття залишків товарно-матеріальних цінностей від ФОП ОСОБА_1 ревізори не вимагали. Натомість самостійно встановили вартість необлікованих товарів шляхом огляду приміщення кафе і включення до акту, який назвали «Актом зняття залишків алкогольних напоїв в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», тих напоїв, які розміщені на барній стійці і вітрині, згідно з вказаними на них цінниками.

Разом з тим, такий перелік алкогольних напоїв, не може вважатися ні актом інвентаризації, ні актом зняття залишків товарно-матеріальних цінностей. Більше того, такий акт не може належним чином підтвердити вартість необлікованих за місцем реалізації та зберігання товарів.

В силу вимог п.121.1. ст.121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як встановлено судом і зазначено вище, перевірка, результати якої оспорюються, проводилась у відсутність позивача, що позбавило його можливості пред'явити ревізорам первинні облікові документи на товар. Разом з тим, відповідачем не спростовано, що у позивача такі документи є в наявності.

Крім того, суд зауважує, що фактично за одне й те ж порушення, відповідач притягнув позивача до двох видів відповідальності.

З огляду на усе наведене, і податкове повідомлення-рішення № від 22.06.2017, і податкове повідомлення-рішення № від 22.06.2017, не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За встановлених обставин суд вважає, що права та законні інтереси платника податків підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправних рішень суб'єкта владних повноважень. При цьому, що стосується дій працівників відповідача під час проведення фактичної перевірки, то такими права позивача фактично не порушуються, позаяк безпосереднім наслідком таких дій стали відповідні податкові повідомлення-рішення, які і є предметом позову в справі. Саме тому належним способом захисту прав позивача буде скасування таких податкових повідомлень-рішень, а не визнання протиправними дій відповідача.

За наведеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій працівників відповідача під час проведення фактичної перевірки, до задоволення не підлягають, як і не підлягають до задоволення вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.06.201 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1,00 грн. на підставі п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 за порушення вимог п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, з урахуванням задоволених вимог, сума судового збору, належна до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача складає: 640 х 50% = 320 гривень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 22.06.2017 в частині застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 14260,00 гривень.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 22.06.2017 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 510,00 гривень.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Присудити на користь позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 320,00 гривень.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.