Справа № 821/10/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/10/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивачів ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, Альмохаммад Сідан до Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії щодо надання згоди громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України,

встановив:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач-1), Альмохаммад Сідан (далі по тексту - позивач - 2) звернулись до суду з адміністративним позовом до Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії щодо надання згоди громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 травня 2016 року авіарейсом ТК 471 сполученням "Стамбул - Херсон" в міжнародний пункт пропуску для повітряного сполучення аеропорт Херсон" прибули позивачі.

В ході проведення відповідачем процедури контролю другої лінії стосовно позивачів, Херсонським прикордонним загоном Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України встановлено, зокрема, що позивачі в'їжджають на територію України вперше, в них відсутнє достатнє фінансове забезпечення, наявність якого передбачена Постановою КМУ № 884 від 04.12.2013 року, вони не можуть підтвердити мету запланованого перебування на території України, підтверджуючих документів про еміграцію в України при собі не було.

Крім того, вважаючи, що позивачами підроблено їхні прикордонні паспорти Херсонським прикордонним загоном ОСОБА_4 - ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України у позивачів їх вилучено та направлено відповідне повідомлення до ЧЧ Комсомольського ВП ХВП про кримінальне правопорушення, відомості про що були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою Корабельного ВП ОСОБА_7 в Херсонській області від 28.11.2016 року за результатами розгляду матеріалів вказаного вище досудового розслідування у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України кримінальне провадження закрито. підставою для відмовлення з боку відповідача у перетинанні позивачами державного кордону України у відповідності до ч .2 ст. 8 ЗУ "Про прикордонний контроль", через що останні вимушені були звертатися з проханням про надання їм статусу біженця у зв'язку з переслідуванням на території власної держави

Позивачі вважають, що відсутні підстави, які визначені в ч. 2 ст. 8 ЗУ "Про прикордонний контроль" для відмови у перетинанні державного кордону України.

На підставі вказаного просять:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонського прикордонного загону ОСОБА_6 - ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України, щодо ненадання згоди громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України через їх не реєстрацію в пункті пропуску через державний кордон України з проставлення в їх паспортних документах відмітки про перетинання державного кордону України, внесення відомостей про них та їх паспортних даних до відповідного реєстру;

- зобов'язати Херсонський прикордонний загін ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України надати згоду громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України шляхом проставлення в їх паспортних документах відмітки про перетинання державного кордону України, внесення відомостей про них та їх паспортних даних до відповідного реєстру.

Представник позивачів в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Відповідач надав до суду заперечення, яке обґрунтовано тим, що під час проведення контролю другої лінії відносно позивача -1, позивача -2 прийнято рішення про відмову у пропуску через державний кордон на підставі статті 8 Закону України "Про прикордонний контроль" у звязку з відсутністю достатнього фінансово забезпечення, та не підтвердження мети перебування.

Відповідач вказав, що позивачі не перетинали кордон у встановленому законодавством порядку, а саме після проходження ними всіх видів контролю і за його позитивними результатами. Надалі позивачі подали заяви про надання їм статусу біженців, що зобовязує представників прикордонної служби пропускати таких осіб на територію України та передавати їх до міграційної служби.

Крім того вказав, що вимоги позивачів, суперечать чинному законодавству, оскільки в разі їх задоволення це призведе до суперечностей між рішенням суду і законодавством, оскільки нормами законодавства встановлено порядок (процедуру) внесення до бази даних осіб і проставлення відміток у паспортних документах.

Вважає, що діяв в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Представники відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: 30.05.2016 р. ОСОБА_4, Альмохаммад Сідан авіарейсом "Стамбул-Херсон" прибули в міжнародний пункт пропуску для повітряного сполучення аеропорт "Херсон".

За результатами проведення Херсонським прикордонним загоном ОСОБА_4 - ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України процедури контролю другої лінії стосовно позивачів, посадовими особами складено довідки про результати здійснення заходів контролю другої лінії та 30 травня 2016 року та прийняті рішення про відмову в перетинанні державного кордону України позивачів.

Підставами для прийнятті вказаних рішень щодо ОСОБА_4, Альмохаммад Сідан стала відсутність достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування на території України та неможливість підтвердження мети запланованого перебування на території України.

Закон України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 № 1710-VI (далі по тексту - Закон України № 1710-VI) визначає правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України.

Частиною 1 статті 2 Закону України № 1710-VI встановлено, що прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Закону України № 1710-VI, прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України № 1710-VI, перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (ч. 1 ст. 7 Закону України № 1710-VI).

Статтею 8 Закону України № 1710-VI встановлені умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в'їзду в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України № 1710-VI, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну;

3) наявності в нього в'їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Недотримання іноземцем, особою без громадянства умов перетинання державного кордону на в'їзд в Україну не перешкоджає можливості розгляду в установленому законом порядку питання щодо надання йому притулку чи визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч. 2 ст. 8 Закону України № 1710-VI).

Як встановлено судом в ході розгляду справи підставою для винесення рішень про відмову в перетині державного кордону України іноземцю бо особі без громадянство стала саме відсутність достатнього фінансового забезпечення та неможливість підтвердження мети запланованого перебування на території України.

Порядком підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для вїзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2013 №884, встановлено механізм визначення достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для вїзду в Україну, їх перебування на території України, транзитного проїзду через територію України та виїзду за її межі до іншої держави та розміру такого забезпечення.

Пунктом 3 вказаного порядку встановлено, що іноземці та особи без громадянства для вїзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України та виїзду за її межі до іншої держави, якщо інше не визначено законами, повинні мати кошти в 20-кратному розмірі прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленого в Україні на день їх вїзду в Україну.

Іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в'їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт (ч. 1 ст. 14 Закону України № 1710-VI).

З огляду на перелічене, суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності відповідача. Матеріалами справи підтверджується, що Херсонським прикордонним загоном Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України вирішувалося питання щодо можливості перетинання кордону позивачами та за результатами його розгляду винесені рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особи без громадянства від 30 травня 2016 року (а.с. 96,97).

Суд зазначає, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки вказані рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особи без громадянства від 30 травня 2016 року в адміністративному та судовому порядку не оскаржені, не скасовані. Отже, на думку суду, належним способом захисту порушених прав позивачів є оскарження вказаних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, за наявності таких позовних вимог суд не вбачає підстав для виходу за їх межі.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог про бездіяльність Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про ненадання згоди на перетинання державного кордону України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Херсонського прикордонного загону ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України надати згоду громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України шляхом проставлення в їх паспортних документах відмітки про перетинання державного кордону України, внесення відомостей про них та їх паспортних даних до відповідного реєстру, суд, не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вона є фактично похідною від попередньої позовної вимоги.

Крім того, існують рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особи без громадянства від 30 травня 2016 року, які не скасовані.

При цьому, суд враховує дискреційні повноваження Херсонського прикордонного загону ОСОБА_6 регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо надання згоди на перетинання державного кордону України.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів правомірністі своїх дій.

Суд вважає, що в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_4, Альмохаммад Сідан до Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії щодо надання згоди громадянам ОСОБА_5 Арабської Республіки ОСОБА_4 та Альмохаммад Сідан на перетинання державного кордону України не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 17, 18, 19, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 серпня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 3.1.3