Справа № 816/2312/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2312/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

представника позивача - Зубарєвої С.В.,

представника відповідача - Тернової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Державної міграційної служби України
до відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області 2. Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області
про визнання дій протиправними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

15.12.2016 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної міграційної служби України (надалі - ДМС України, позивач) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Департамент ДВС, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області (надалі - Управління ДМС України у Полтавській області, третя особа-1), Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області (надалі - третя особа-2) про визнання дій протиправними та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправними дії Департаменту ДВС щодо винесення постанови ВДВС Департаменту ДВС від 22.11.2016 ВП № 51660109 про накладення штрафу;

- скасувати постанову ВДВС Департаменту ДВС від 22.11.2016 ВП № 51660109 про накладення штрафу.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що невиконання рішення суду відбулося з поважних причини, які унеможливлювали виконання виконавчого листа № 816/4324/15. Також зауважував, що ним здійснювались дії з метою відстрочення, розстрочення виконання такого судового рішення та зупинення виконавчого провадження.

У судовому засіданні 27.07.2017 представник позивача підтримала адміністративний позов та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач вказав, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки державний виконавець при винесенні постанови здійснював всі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду в спосіб і порядок, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Зауважував, що підстави для відстрочення, розстрочення виконання судового рішення, а також зупинення виконавчого провадження відсутні, а позивачем з моменту відкриття виконавчого провадження не надавались належні та допустимі докази на підтвердження здійснення дій з виконання рішення суду /а.с. 108-112/.

Третя особа-2 надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі /а.с. 161/.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, у справі № 816/4324/15 адміністративний позов ОСОБА_3 до ДМС України, Управління ДМС України в Полтавській області, Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці Управління ДМС України у Полтавській області про визнання рішення нечинним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ДМС України про відмову у продовженні строку перебування в Україні прийнятого 13.08.2015 стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язано ДМС України, Управління ДМС України в Полтавській області, Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області продовжити строк перебування в Україні громадянину РФ ОСОБА_3 терміном на один місяць; зобов'язано Управління ДМС України в Полтавській області оформити вкладний талон до паспорта громадянина Російської Федерації НОМЕР_1, виданого відділенням по району Печатники ВУФМС Росії по м. Москві в ПСАО 15.10.2009 на ім'я ОСОБА_3, до якого проставити штамп продовження строку перебування в Україні терміном на один місяць, після прийняття рішення про продовження строку перебування в Україні ДМС України /а.с. 12-17/.

23.05.2016 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у зазначеній справі у частині примусового виконання постанови щодо зобов'язання ДМС України, Управління ДМС України в Полтавській області, Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області продовжити строк перебування в Україні громадянину РФ ОСОБА_3 терміном на один місяць /а.с. 117-118/.

Указаний виконавчий документ із заявою на виконання подано до ВПВР Департаменту ДВС, на підставі якого останнім відкрито виконавче провадження № 51660109, про що винесено постанову від 14.07.2016 /а.с. 120-121/.

Указана постанова отримана позивачем 22.07.2016 та зареєстровано відповідно до наявної у матеріалах справи відмітки вхідної кореспонденції за № 35090/0-16 /а.с. 18/.

29.07.2016 на адресу відповідача надіслано заяву ДМС України № 9.3/1465-16, у якій до відома державного виконавця доведено обставини, які тимчасово унеможливлюють виконання виконавчого документа, та порушено питання про звернення державного виконавця до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про відстрочення виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі № 816/4324/15 та зупинення виконавчого провадження на час судового розгляду заяви /а.с. 122-126/.

02.08.2016 ДМС України надіслала до Полтавського окружного адміністративного суду заяву від 02.08.2016 № 9.3/1479-16 про відстрочення виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі № 816/4324/15 /а.с. 138-141/.

12.08.2016 на адресу відповідача надійшла заява представника стягувача, відповідно до якої останній просив відмовити у задоволенні заяви ДМС України про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю /а.с. 128-130/.

Листом від 16.08.2016 № 20-1/215-25 ДМС України повідомлено щодо наявності права самостійно звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання виконавчого листа № 816/4324/15, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 23.05.2016 /а.с. 133/.

16.08.2016 на адресу позивача та до відома стягувачеві направлено вимогу № 20-1/215-25 про необхідність повідомлення про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів /а.с. 134-135/.

Заявою від 22.08.2016 позивач повторно звернувся до державного виконавця з вимогою про зупинення виконавчого провадження на час розгляду заяви про відстрочення виконання постанови суду від 02.12.2015 у справі № 816/4324/15, направленої до Полтавського окружного адміністративного суду 02.08.2016 /а.с. 136-137/.

15.09.2016 ВПВР Департаменту ДВС у межах виконавчого провадження №51660109 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 850,00 грн та направлено на адресу позивача разом з повторною вимогою від 15.09.2016 № 20-1/215-25 про необхідність повідомлення про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів /а.с. 145-146/.

На виконання вказаної вимоги 24.10.2016 від ДМС України надійшов лист № 9.3/1979-16 від 05.10.2016, відповідно до якого до відома державного виконавця доведено обставини, які з поважних причин тимчасово унеможливлюють виконання виконавчого листа № 816/4324/15, виданого 23.05.2016 Полтавським окружним адміністративним судом /а.с. 147-149/.

22.11.2016 ВПВР Департаменту ДВС прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця у розмірі 1700,00 грн /а.с. 151-152/.

Указана постанова направлена позивачу супровідним листом від 22.11.2016 № 20-1/215-25 /а.с. 150/.

Позивач, не погоджуючись із постановою ВПВР Департаменту ДВС 22.11.2016 про накладення штрафу, звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (надалі - Закон № 606-XIV) (чинний на момент відкриття виконавчого провадження ВП № 51660109).

Згідно зі статтею 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначені обов'язки і права державних виконавців, відповідно до якої державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Главою 7 Закону № 606-XIV визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до статті 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 75 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до статті 89 Закону України № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вище зазначено, у зв'язку з невиконанням рішення суду 15.09.2016 відповідачем у межах виконавчого провадження №51660109 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 850,00 грн та направлено на адресу позивача разом з повторною вимогою від 15.09.2016 № 20-1/215-25 про необхідність повідомлення про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів /а.с. 145-146/.

Водночас позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі № 816/1782/16 у задоволенні адміністративного позову ДМС України до Департаменту ДВС, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління ДМС України у Полтавській області, Автозаводський районний відділ в м. Кременчуці Управління ДМС України у Полтавській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови ВПВР Департаменту ДВС про накладення штрафу від 15.09.2016 ВП № 51660109 відмовлено. Постанова набрала законної сили 15.06.2017 /а.с. 212-215/.

Суд звертає увагу на те, що 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Пунктом 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Водночас частиною другою статті 89 Закону № 606-XIV визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд зазначає, що вимогу державного виконавця від 15.09.2016 прийнято на підставі Закону № 606-XIV, відповідно до якої боржника попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця в порядку статтей 75, 89 Закону № 606-XIV.

З урахуванням викладеного у разі повторного невиконання рішення боржником розмір штрафу складає 1700,00 грн.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, обставини, встановлені вказаними вище судовими рішеннями у справі № 816/4324/15, що набрали законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, постановляючи такі рішення, суд встановив наявність порушення з боку, зокрема ДМС України.

Водночас у силу положень статті 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання.

Принцип обов'язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов'язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Невиконання боржником судового рішення, що набрало законної сили, може свідчити про порушення права особи, гарантованих пунктом 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Водночас, суд зазначає, що у ході судового розгляду цієї справи ДМС України не надало докази на підтвердження будь-яких дій щодо виконання судового рішення, що набрало законної сили у справі № 816/4324/15.

Посилання позивача на повернення матеріалів до Управління ДМС України у Полтавській області не може розцінюватись як доказ вчинення ним дій, направлених на належне виконання виконавчого документа, оскільки, як встановлено судом, повернення здійснено до відкриття виконавчого провадження №51660109.

Враховуючи те, що позивач не виконав рішення суду в справі № 816/4324/15, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ДМС України про скасування постанови Департаменту ДВС від 22.11.2016 ВП № 51660109 про накладення штрафу.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача щодо визнання протиправними дій Департаменту ДВС щодо винесення постанови ВПРВ Департаменту ДВС від 22.11.2016 ВП №51660109 про накладення штрафу, суд виходить з наступного.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Отже, юридичне значення для позивача має постанова про накладення штрафу, а не дії відповідача щодо її винесення.

При цьому, суд наголошує, що постанова про накладення штрафу є предметом спору у даній справі.

Саме постанова має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав (чи інтересів) для такої особи.

Таким чином, позовні вимоги у частині визнання протиправними дій Департаменту ДВС щодо прийняття постанови ВПВР Департаменту ДВС від 22.11.2016 ВП №51660109 про накладення штрафу задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, матеріалами у справі підтверджується, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної міграційної служби України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, Автозаводський РВ в м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01.08.2017.

Суддя Т.С. Канигіна