Справа № 441/1103/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 рокуЛьвів№ 876/3647/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дяків Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

18 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати незаконну відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ) щодо відмови їй у відновленні виплати пенсії, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та зобов'язати відповідача відновити таку пенсію з 18 листопада 2015 року, виплативши невиплачену суму.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року у справі № 441/1103/16-а вказаний позов було задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалите рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Законом України № 0911 від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Зазначає, що оскільки позивач працює на посаді державного службовця, то підстав для поновлення виплати її пенсії немає.

Представник апелянта у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати постанову суду першої ін7станції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що з 18 листопада 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 з 09 червня 2015 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримувала пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді державного службовця.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року (далі - Закон № 213), позивачу, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії було припинено з 18 листопада 2015 року.

23 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до ГУ ПФУ щодо відновлення виплати пенсії за вислугою років, однак відповідач листом від 07 липня 2016 року за № 647/ж-20 відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що вона продовжує працювати на посаді, передбаченій Законом України «Про державну службу», і немає підстав для відновлення виплати пенсії.

Законом України № 213 було внесено зміни до ч. 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213 порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Також, відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (у редакції згідно із Законом України від 24 грудня 2015 р. № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України») тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються.

Окрім того, приписами ч. 1 ст. 60 вказаного закону передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У ході апеляційного розгляду було встановлено, що припинення виплати пенсії позивачки було здійснено пенсійним органом на підставі заяви самої ОСОБА_4 від 20 листопада 2015 року, у якій вона просила припинити виплату пенсії з 18 листопада 2015 року у зв'язку із працевлаштуванням. Вказана обставина не була з'ясована та врахована судом першої інстанції при вирішенні даного адміністративного спору, хоча мала суттєвий вплив на належну оцінку дійсних обставин справи.

Із заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, ОСОБА_4 не зверталася.

При цьому заяву про відкликання вказаної заяви від 18 листопада 2015 року позивачкою ОСОБА_4 було подано на ім'я начальника Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області лише 30 травня 2017 року, тобто під час апеляційного розгляду справи.

При оцінці спірних правовідносин апеляційним судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Валентина Никанорівна Великода проти України» від 03 червня 2014 року, у якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, окрім іншого, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_4 щодо відновлення їй виплати пенсії за вислугу років з 18 листопада 2015 року і вважає що при прийнятті рішення про відмову у відновленні виплати пенсії позивачки, яке викладене у листі № 647/ж-20 від 07 липня 2016 року, відповідач діяв правомірно на підставі приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року у справі № 441/1103/16-а скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді О.М.Довгополов

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 04 серпня 2017 року.