Справа № 816/484/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 р.Справа № 816/484/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі № 816/484/17

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_1 третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у сумі 103 088,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на обставини існування відповідного податкового боргу, що виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов'язання, який на даний час підлягає стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року замінено первинного позивача - Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на належного позивача - Головне управління ДФС у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Полтавській області відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач та третя особа в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, копія ухвали про відкриття провадження у справі, судова повістка про виклик до суду, а також копія апеляційної скарги були направлені відповідачу за адресою: АДРЕСА_1. Проте, до суду повернувся конверт із вказаними вище матеріалами з відміткою "невірна адреса". Також судова повістка про виклик до суду була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_2, та до суду повернувся конверт із відміткою "за закінчення терміну зберігання".

З довідки управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 16-18/4117 від 11.04.2017 року встановлено, що за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості щодо реєстрації відповідача по справі - ОСОБА_1 відсутні.

Згідно з ч.1 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, третіх осіб, свідків невідоме, суд може здійснити їх виклик через засоби масової інформації за останнім відомим місцем їхнього проживання (перебування) на території України.

25 липня 2017 року в газеті "Зоря Полтавщини" за № 105-106 (23037-23038) надруковано оголошення про виклик на 02.08.2017 до Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 як відповідачку в судове засідання по српаві № 816/484/17.

Враховуючи вищевикладене, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 02.08.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29.06.2016 фахівцями ДПІ у м. Полтаві була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2014 рік) на суму 60860,69 грн. (не задекларована сума доходу отриманого у вигляді додаткового блага). Результати перевірки оформлені актом від 29.06.2016 № 2024/16-01-13-01/НОМЕР_1 (а.с. 15-20)..

За результатами вказаної перевірки ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2016 № 054791301, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 76 075,85 грн, з яких за основним платежем - 60860,68 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 15 215,17 грн. (а.с. 10).

Згідно копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, наданих позивачем, копії акту перевірки від 29.06.2016, податкове повідомлення - рішення від 09.08.2016 № 054791301 направлено відповідачу за адресою АДРЕСА_2. До ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області повернувся конверт із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання позивачу нараховано пеню у розмірі 27 012,15 грн.

ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області винесено податкову вимогу № 3396-17 від 01.11.2016, яку направлено відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням 03.11.2016 та конверт повернувся з відміткою "не існує номера квартири".

Оскільки згідно з розрахунком суми податкового боргу за відповідачем рахується податковий борг у сумі 103 088,00 грн із податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення податкового боргу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено порядок стягнення податкового боргу з фізичної особи, тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За приписами п. 95.2 ст. 95 цього ж Кодексу стягнення коштів та продаж майна платників податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 87.11 ст. 87 встановлено особливості порядку стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

Разом з тим, пунктом 87.11 ст. 87 ПК України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, зокрема не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку - юридичним особам. Зазначене випливає із змісту ст. 59 ПК України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

Таким чином, у податкового органу право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Таким чином, наведені норми податкового законодавства пов'язують можливість узгодження грошового зобов'язання з фактом або отримання податкового повідомлення-рішення, або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення платникові податку - фізичній особі за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження такого рішення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання вищевкащзаних приписів ПК України сформовано та направлено на адресу відповідача податкове повідомлення - рішення від 09.08.2016 № 054791301 (надіслано 10.08.2016, конверт повернувся у зв'язку закінченням строку зберігання) та податкову вимогу № 3396-17 від 01.11.2016 (надіслано 03.11.2016, конверт повернувся з відміткою "не існує номера квартири").

Судовим розглядом встановлено, що для визначення адреси було використано інформацію з центральної бази доходів фізичних осіб ДФС України, а саме податкову адресу фізичної особи-платника податків: АДРЕСА_2.

Колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення - рішення було направлено на ім'я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2. Разом із тим, податкова вимога від 01.11.2016 № 3396-17 надіслана на адресу: АДРЕСА_1, що свідчить про помилку позивача під час направлення кореспонденції відповідачу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що податкова вимога надсилається у такому самому порядку, як і податкові повідомлення - рішення, колегія суддів вважає за можливе зробити посилання на п. 58.3 ст. 58 ПК України.

Вказаною статтею передбачено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків

Колегією суддів встановлено, що контролюючим органом у справі податкову вимогу форми "Ф" від 01.11.2016 № 3396-17 на загальну суму 103088,00 грн. направлено на ім'я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1, тобто за неіснуючою адресою, тому через помилку допущену позивачем податкова вимога форми "Ф" від 01.11.2016 № 3396-17 вважається такою, що не вручено відповідачу у справі, що унеможливлює стягнення з останньої податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем порушено порядок стягнення податкового боргу з фізичної особи, тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі № 816/484/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 04.08.2017.