Справа № 810/1704/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Справа № 810/1704/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Горяйнова А.М., Файдюка В.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в розмірі 42158,58 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду і відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання позивач та/або його представник не з'явилися, однак до початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача до початку судового засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом було відмовлено через відсутність належних правових підстав.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, відповідно до ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Суд зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватне акціонерне товариство «Укргазбуд» (далі - ПрАТ «Укргазбуд») є юридичною особою, до складу якої входить її відокремлений структурний підрозділ - будівельно-монтажне управління № 10, яке зареєстровано як платник страхових внесків.

Малиновським ОУПФУ в м. Одесі було визначено фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. у розмірі 42158,58 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем та направлено відповідні розрахунки.

Дії позивача щодо нарахування зазначених сум відповідачем не оскаржені і виставлені рахунки в добровільному порядку не сплачені.

Вважаючи неправомірною несплату відповідачем вищезазначених сум витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем суми заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій підтверджуються матеріалами справи, не були сплачені відповідачем у добровільному порядку, а тому підлягають стягненню.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 (далі Інструкція № 21-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Закону № 1058-ІV та встановлений Інструкцією № 21-1.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

У п. 6.1 Інструкції № 21-1 закріплено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Розмір відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-ІV, які надсилаються підприємствам, що є підставою для відшкодування коштів Пенсійному фонду України.

У п. 6.8 Інструкції № 21-1 визначено, що підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, законодавством регламентовано зобов'язання суб'єктів господарювання здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій їх колишнім працівникам, які були зайняті на роботах за Списком № 1, 2 у порядку, визначеному Інструкцією № 21-1.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем відповідачу було визначено суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, яка підлягає відшкодуванню, та направлено відповідні розрахунки, однак ПрАТ «Укргазбуд» обов'язок з відшкодування зазначених сум витрат виконано не було та дії позивача щодо нарахування сум відшкодування і відповідні розрахунки не оскаржено.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування зазначених витрат в розмірі 42158,58 грн.

Доводи апелянта про те, що позивачем було неправомірно призначено пільгові пенсії, за якими товариству нараховано спірну заборгованість, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини виходять за межі спірних правовідносин, апелянтом не надано жодних доказів ані щодо оскарження дій/рішень органів ПФУ з приводу призначення таких пенсій і визнання їх протиправними в порядку, визначеному законодавством, ані будь-яких інших доказів, що підтверджували б обставини, на які він посилається.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено наявності у ПАТ «Укргазбуд» заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, спростовуються матеріалами справи, в яких наявні детальні розрахунки за відповідний період, з виокремленням сум заборгованості щодо кожного пенсіонера, а також довідки, підтверджуючі набуття ними відповідного пільгового стажу для признання пенсії, видані БМУ № 10 ПАТ «Укргазбуд».

Твердження апелянта про те, що він не є об'єктом оподаткування на фактичні витрати та доставку пільгових пенсій, відповідно до ст. 2 Закону № 400/97-ВР та ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, є необґрунтованими, з оглядну на вищевикладені правові норми, зокрема ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, на яку й посилається сам апелянт.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 р. № К/800/28343/14 по справі № 810/6344/13-а та від 26.11.2015 р. № К/800/11981/13 по справі № 2а-14483/12/2670.

Доводи апелянта про те, що він не є правонаступником ВО «Укргазбуд» не підтверджуються жодними доказами і до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки в довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданим ПАТ «Укргазбуд», правонаступником якого є апелянт, копії яких містяться в матеріалах справи, зазначено, що пенсіонери набули пільговий стаж в ПАО «Укргазбуд», АТФ «Укргазбуд», ПАТ «Укргазбуд», а не у ВО «укргазбуд».

Посилання апелянта на те, що відшкодування підприємствами пенсій, призначених за період роботи до 01.08.1992 р. законодавчо не передбачено, є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова апеляційний суд їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, позивач, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, виконав покладений на нього обов'язок з доказування, та довів перед судом обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС -України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укргазбуд» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України, виготовлено 02 серпня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Горяйнов А.М.

Файдюк В.В.