Справа № 810/1496/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1496/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О. Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч.1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора СРПП №2 Бориспільського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 у вигляді звільнення з органів поліції, яке оформлене наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №332 від 01.03.2017.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с на підставі п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» прийнято на службу до поліції.

До Головного управління Національної поліції у Київській області надійшов рапорт начальника Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області підполковника Гудіми А.М. про те, що 25.01.2017 до Бориспільського відділу поліції звернувся громадянин ОСОБА_5 із заявою про те, що 10.01.2017 працівники поліції викрали у нього документи, вимагали грошові кошти за їх повернення та склали відносно нього незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 06.02.2017 №166, відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», на виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073, призначено службове розслідування щодо неправомірних дій окремих працівників Бориспільського відділу поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 01.03.2017 №332 за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині виконання наказів начальників та дотримання законодавства, а саме: порушення вимог п. 5 розділу II, п. 17 розділу III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пп. 1, 2 п. 1, п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виявилося у самовільному залишенні місця несення служби, приховуванні правопорушення в частині неповідомлення чергової частини Бориспільського відділу поліції про виявлення осіб, які перебували з ознаками наркотичного сп'яніння та можливого зберігання при цьому наркотичних засобів, та у подальшому складенні відносно однієї з таких осіб незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП з підробленням підпису вказаної особи, зокрема, інспектора СРПП № 2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 звільнено з органів поліції.

Не погоджуючись з такими наказом відповідача щодо звільнення з органів поліції, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду їх необґрунтованість та безпідставність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» - Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідна до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ст. 59 зазначеного Закону).

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 19 Закону України « Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до п. 9 прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», дію Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», поширено на поліцейських.

Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 цього ж Закону визначено обов'язки осіб рядового і начальницького складу, зобов'язано кожну особу рядового і начальницького складу (у даному випадку поліцейського):

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі га обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції до Головного управління Національної поліції у Київській області надійшов рапорт начальника Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області підполковника Гудіми А.М. про те, що 25.01.2017 до Бориспільського відділу поліції звернувся громадянин ОСОБА_5 із заявою про те, що 10.01.2017 працівники поліції викрали у нього документи, вимагали грошові кошти за їх повернення та склали відносно нього незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 06.02.2017 №166, призначено службове розслідування щодо неправомірних дій окремих працівників Бориспільського відділу поліції.

Відповідно до висновку службового розслідування за інформацією викладеною у рапорті начальника Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області підполковника Гудіми А.М. від 28.02.2017 встановлено, що інспектор СРПП № 2 Бориспільського ВП ГУНП у Київській області капітан поліції ОСОБА_2, перебуваючи на чергуванні по охороні публічного порядку, без дозволу керівництва, самовільно залишив зону реагування № 3, що могло призвести до неналежного реагування на повідомлення та звернення громадян про вчинені кримінальних чи адміністративних правопорушень.

Також вказаний працівник поліції, виявивши осіб із явними, на його думку, ознаками наркотичного сп'яніння та речовину, яка, на його думку, могла бути наркотичним засобом, порушуючи вимоги п. 5 розділу II, п. 17 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пп. 1.2 п. 1 та п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», не повідомив про вказану подію чергову частину Бориспільського відділу поліції, а навпаки, відпустив підозрілих осіб, що призвело до укриття правопорушення та сприяло ухиленню від притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством України.

Крім того, в ході службової перевірки встановлено, що 10.01.2017 капітан поліції ОСОБА_2 свідомо та усвідомлюючи незаконність своїх дій, склав відносно громадянина ОСОБА_5 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА №328671 за ст. 178 КУпАП, при цьому особисто поставив підпис особи, відносно якої складена вказана постанова, а саме - гр. ОСОБА_5

У висновку службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_2 службової дисципліни, а саме: ігнорування останніми вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, вимог п.5 розділу ІІ п.17 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України №1377 від 06.11.2015, пп..1,2, п.1 п.2 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», що виявилось у самовільному залишені місця несення служби, приховуванні правопорушення в частині неповідомлення чергової частини Бориспільського ВП про виявлення осіб, які перебували з ознаками наркотичного сп'яніння та можливого зберігання при цьому наркотичних засобів та у подальшому складанні відносно однієї з таких осіб незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП з підробленням підпису вказаної особи.

На підставі висновку службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №332 від 01.03.2017 за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині виконання наказів начальників та дотримання законодавства, а саме: порушення вимог п. 5 розділу II, п. 17 розділу III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пп. 1, 2 п.1, п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виявилося у самовільному залишенні місця несення служби, приховуванні правопорушення в частині неповідомлення чергової частини Бориспільського відділу поліції про виявлення осіб, які перебували з ознаками наркотичного сп'яніння та можливого зберігання при цьому наркотичних засобів, та у подальшому складенні відносно однієї з таких осіб незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП з підробленням підпису вказаної особи, зокрема, інспектора СРПП № 2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 звільнено з органів поліції.

Так нормами статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що службове розслідування призначається з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав доведеним факт вчинення порушення службової дисципліни, оскільки позивача перебуваючи на чергуванні по охороні публічного порядку, без дозволу керівництва, самовільно залишив зону реагування № 3, що могло призвести до неналежного реагування на повідомлення та звернення громадян про вчинені кримінальних чи адміністративних правопорушень, виявивши осіб із явними, на його думку, ознаками наркотичного сп'яніння та речовину, яка, на його думку, могла бути наркотичним засобом не повідомив про вказану подію чергову частину Бориспільського відділу поліції, а навпаки, відпустив підозрілих осіб, що призвело до укриття правопорушення та сприяло ухиленню від притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством України та усвідомлюючи незаконність своїх дій, склав відносно громадянина постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП, при цьому підробив підпис цієї особи.

Оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та врахував характер проступку, обставини, за яких його вчинено. Тому, відповідач, накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Необхідно зазначити, що висновок службового розслідування є носієм доказової інформації про виявлені обставини, які свідчать про порушення позивачем службової дисципліни. Тобто документом, на підставі якого, керівником приймається відповідне рішення про застосування заходів дисциплінарного впливу до особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ. Оцінка такого висновку, перевірка викладених у ньому певних обставин, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього висновку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем Закону України «Про Національну поліцію», положень Дисциплінарного статуту, функціональних обов'язків, недотримання норм професійної та службової дисципліни, встановлених Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст.178 КУпАП з підробленням підпису; відтак, оскаржуваний наказ від 01 березня 2017 року №332 в частині звільнення з органів поліції ОСОБА_2 є правомірним.

За таких обставин, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №332 від 01.03.2017 прийнятий в межах та у спосіб передбачений законом.

Посилання апелянта на відсутність будь-якого судового рішення, яким встановлено підробку позивам підпису особи в адміністративному протоколі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені посилання не обґрунтовані позивачем та жодним чином не свідчать про відсутність порушень ОСОБА_2 при складанні зазначеного протоколу. Крім того апелянтом жодним чином не спростовано тих обставин, які доведені у висновку службового розслідування та встановлені судом першої інстанції при розгляді справи.

За таких обставин, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №332 від 01.03.2017 прийнятий в межах та у спосіб передбачений законом.

Необхідно зауважити, що позивачем не заперечувались факти порушення ним дисципліни, що виявилось у самовільному залишенні місця несення служби, неповідомленні чергової частини Бориспільського відділу поліції про виявлення осіб, які перебували з ознаками наркотичного сп'яніння та можливого зберігання при цьому наркотичних засобів, та у подальшому складенні відносно однієї з таких осіб незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП з підробленням підпису вказаної особи. Зазначені обставини підтверджені поясненнями ОСОБА_2 (а.с.64-67), поясненнями ОСОБА_6 (а.с. 56) та фактами встановленими у висновку службового розслідування.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Натомість оскаржувана постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 02 серпня 2017 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Лічевецький І.О.