Справа № 813/2628/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року справа № 813/2628/17

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №213-17 від 18.06.2015 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 18750,00 грн.

Посилається на те, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стала несплата позивачем, як власником автомобіля LEXUS RX 350 (2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 куб. см.), транспортного податку за 2015 рік на відповідну суму. Позивач сплатив у повному обсязі визначену відповідачем суму транспортного податку з фізичних осіб. Однак у подальшому дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення є безпідставним з огляду на те, що транспортний податок належить до місцевих податків та має бути встановлений місцевою радою і відповідне рішення щодо цього має бути оприлюднено до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін. У спірному випадку, бюджетним періодом, в якому мав би застосовуватись транспортний податок до власників транспортних засобів, на переконання позивача, є саме 2016 рік. З урахуванням викладеного, вважає, що жодних правових підстав для визначення йому податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у відповідача не було, а відтак податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 18.06.2015 року №213-17 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. За наведених обставин, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що після набрання чинності Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», необхідними умовами для нарахування транспортного податку є факт реєстрації в Україні легкового автомобіля з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 см. куб. та його використання до 5 років. Згідно ІС «Податковий блок» встановлено, що позивач володіє легковим автомобілем марки LEXUS RX 350 (2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 куб. см.), у зв'язку із чим контролюючим органом сформовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Зазначила, що Верховна Рада України з 01.01.2015 року не лише ввела транспортний податок, як місцевий, а й визначила всі елементи такого податку. При цьому, введення вказаного податку на 2015 рік не визнано уповноваженими органами України незаконним або неконституційним, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у податкового органу повноважень не виконувати вимогу закону. З огляду на викладені обставини, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

На підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив процесуальне правонаступництво у справі, а саме замінив відповідача Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області його правонаступником - Галицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Дослідивши письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що позивач є власником транспортного засобу марки LEXUS RX 350, 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3456 куб. см.

На виконання вимог підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та підп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №213-17 від 18.06.2015 року, згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 18750,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його таким, що суперечить вимогам податкового законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, згідно зі ст.267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було введено новий транспортний податок.

Відповідно до підп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення підп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування, у відповідності до підп.267.3.1 п.267.1 ст.267 ПК України, є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п.267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підп.267.5.1 п.267.1 ст.267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з підп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см, є платниками транспортного податку.

Разом з тим, надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд враховує наступне.

Відповідно до п.8.1 ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст.9). Поміж тим, відповідно до п.9.4 ст.9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У ст.10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (підп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п.7.1 ст.7 ПК України.

Так, відповідно до ст.265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок, згідно з ПК України, є місцевим податком.

Згідно з п.8.3 ст.8 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п.24 ч.1 ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.143 Конституції України.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків, відповідно до якого рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради, згідно з ПК України, мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Встановлення такого податку здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Виходячи з наведених вище норм, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

При цьому, відповідно до п.12.5 ст.12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті. Тому за умови дії підп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте.

З урахуванням змісту норм ПК України, Верховна Рада України не є уповноваженою на встановлення місцевих податків, оскільки відповідно до підп.12.1.2 п.12.1 ст.12 цього Кодексу Верховна Рада України лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відтак, наявність у ПК України норм, які регулюють правила справляння транспортного податку, не є підставою для його справляння за відсутності відповідного рішення місцевої ради або якщо не сплинув строк, протягом якого таке рішення мало бути прийняте. Відповідно, висновок про те, чи скористалася місцева рада своєю компетенцією щодо встановлення місцевого податку, можна зробити лише після закінчення бюджетного періоду, протягом якого мало бути реалізоване відповідне повноваження.

У свою чергу, принцип стабільності, закріплений у підп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу. Так, згідно вказаної норми, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд приходить висновку, що застосування контролюючим органом положень ст.267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році. В іншому випадку, таке застосування не відповідало б положенням ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 18.06.2015 року №213-17 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 18750,00 грн, з урахуванням зазначених вище норм Податкового кодексу України, суд приходить висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2015 рік та, відповідно, відсутність підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Поряд з тим, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. А тому, спірне рішення слід скасувати як протиправне.

Щодо судових витрат, то згідно зі ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 18.06.2015 року №213-17 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 18750 (вісімнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.