Справа № 398/7667/14-а
Суддя: Ковальова О. Б.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/7667/14-а
провадження №: 2-а/398/10/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"08" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

за участі: секретарів судового засідання - Дудченко О.Ю., Черкасової Ж.О.,

та представників: відповідача - Тупало О.В., Скляра Ю.А., Лисенко В.С.,

третьої особи - Чернова Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Олександрійської міської ради, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є комунальне підприємство «Житлогосп», про визнання незаконними та нечинними рішень щодо тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що їх надає комунальне підприємство «Житлогосп», -

В С Т А Н О В И В :

1 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулася з адміністративним позовом до виконавчого комітету Олександрійської міської ради про визнання нечинними та скасування рішень виконавчого комітету про затвердження розміру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що їх надає комунальне підприємство «Житлогосп», а саме:

- рішення від 14 жовтня 2010 р. № 837 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 17 лютого 2011 р. № 138 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 7 квітня 2011 р. № 296 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 7 липня 2011 р. № 575 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп;

- рішення від 5 серпня 2011 р. № 629 « Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення від 6 жовтня 2011 р. № 762 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення від 6 жовтня 2011 р. № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради в розумінні Закону України «Про засади регуляторної політики у сфері господарської діяльності», в редакції на час їх прийняття, є регуляторними актами. Однак відповідач не розробляв проекти регуляторних актів, не оприлюднював їх в засобах масової інформації, а відтак не отримував і не міг отримати зауваження та пропозиції щодо розміру тарифів на послуги.

8 вересня 2014 р. за позовом комунального підприємства «Житлогосп» до неї про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території судом відкрито провадження у цивільній справі. Саме з цього моменту вона дізналася, що її законні права та інтереси порушені суб'єктом владних повноважень.

На думку позивачки, оскаржувані рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради порушують її права, оскільки при прийнятті вищезазначеного регуляторного акту виконкомом Олександрійської міської ради порушено вимоги Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року, постанови Кабінету Міністрів №529 від 20.05.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Зокрема, оспорювані рішення прийнято виконавчим комітетом з порушенням вищевказаних законів, а саме, виконавець - КП «Житлогосп» не здійснював розрахунки затрат на виробництво житлово-комунальних послуг і не подавав їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому порядку; відповідач не розробляв проекти регуляторних актів, не оприлюднював їх в засобах масової інформації, а відтак не отримував і не міг отримати зауваження та пропозиції щодо розміру тарифів на послуги; тарифи не розраховувались по кожному будинку окремо; виконавець КП «Житлогосп» не довів розрахунок тарифів до відома власників житлових будинків з урахуванням типового переліку послуг шляхом проведення громадських слухань, внаслідок чого відсутнє рішення власників житлових будинків про погодження вибраного ними переліку надання послуг та узгоджений з ними тариф на ці послуги, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати нечинними з моменту прийняття та скасувати вищезазначені рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради.

Під час судового розгляду позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та 10.01.2017 року подала доповнення до позову, де просить визнати незаконним та невідповідним правовим актам вищої юридичної сили, нечинними з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №264 від 28 квітня 2016 року «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», а також стягнути на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору (т.2 а.с.4-6).

07.06.2017 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, де вона просить визнати незаконним та невідповідним правовим актам вищої юридичної сили, нечинними з моменту прийняття всі вищевказані рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримала повністю з підстав зазначених в позові та пояснила, що комунальне підприємство «Житлогосп» обслуговує будинок, в якому вона мешкає, і про встановлені нові тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території, дізналася в вересні 2014 р. Олександрійська міська рада є засновником КП «Житлогосп». При прийнятті рішень було порушено вимоги Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», не було розроблено та оприлюднено проект регуляторного акту та не пройшли громадські слухання. При цьому в подальшому приймались рішення про дозвіл на застосування тимчасового тарифу, хоч в законі відсутнє таке поняття як «тимчасовий тариф».

По її будинку №42, що знаходиться по вул. Червоноармійська м. Олександрії, громадські слухання не проводилися. Послуги по утриманню будинку та прибудинкових територій їм надає КП «Житлогосп», об'єднання співвласників у них не створено. Процедура затвердження регуляторного акту була порушена. КП «Житлогосп» як виконавець послуг не здійснив розрахунки тарифів та не подав їх для затвердження виконкому. Виконком Олександрійської міської ради не розробив проект регуляторного акту, не оприлюднив у засобах масової інформації, відповідно не були отримані зауваження та пропозиції до проекту регуляторного акту.

Вважає, що вартість послуг по утриманню прибудинкових територій розрахована неправильно, оскільки основним документом для визначення площі відповідної території є законодавчо встановлені межі прибудинкових територій міста, затвердженими рішенням виконавчого комітету міської ради, яке відсутнє на сьогоднішній день. Межі та площі прибудинкових територій не визначені у спосіб, передбачений ч.4 ст. 42 ЗК України.

Не дотримані вимоги Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, і не проведений розрахунок накладних витрат. Дане рішення не пройшло процедури громадського обговорення з метою доведення до відома громадян розрахунку тарифів на послуги.

Представники відповідача проти заявлених позовних вимог заперечують, подавши письмові заперечення, де зазначають, що позивач як споживач послуг повинна була знати про розмір тарифів з утримання житлового будинку та прибудинкової території, які доводяться до відома мешканців відповідного будинку. Громадські слухання проводилися 18 травня 2011 р. Відсутність позивачки на цих слуханнях не є підставою для визнання причини пропуску строку звернення з позовом поважною.

Розмір тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в міті Олександрії, який був погоджений рішеннями виконавчого комітету від 18 жовтня 2007 р. № 994 та від 29 листопада 2007 р. № 1122 для попередніх виконавців послуг: ПП «Оріон -Сервіс», ПП « Житлосервіс», ПП «Комфорт», ПП «Будинковий Сервіс», ПП «Приват-Житло» продовжував застосовуватися також комунальним підприємством «Житлогосп», тобто розмір тарифу і, зокрема, для мешканців будинку № 42 по вул. Червоноармійська, де проживає позивачка, залишився на тому ж рівні, і надавалися лише обов'язкові послуги.

З метою забезпечення безпечного та безперебійного функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання, рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 30 вересня 2010 р. № 795 було затверджено перелік послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в місті Олександрії.

На виконання наказу Міністерства житлово-комунального господарства України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку організації та проведення громадських слухань для доведення розрахунку тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 16 листопада 2009 р. № 359 та рішень виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 1 жовтня 2009 р. № 676 «Про порядок затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги в м. Олександрія» та від 30 вересня 2010 р. № 795 «Про затвердження переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Олександрія» у травні 2011 р. - КП «Житлогосп», та 15 липня 2011 р. - Олександрійська міська рада шляхом проведення громадських слухань довели до відома власників квартир розрахунок тарифів.

Тариф був розрахований згідно методики з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати, цін на паливо -мастильні матеріали та ін.

За результатами громадських слухань перелік послуг по кожному будинку може бути зменшено виконавцем порівняно з типовим переліком за умови одержання у строк до 30 днів з дати проведення громадських слухань оформленого письмово в установленому законодавством порядку рішення власників житлових будинків, власників квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) про забезпечення надання послуг, запропонований виконавцем, перелік яких зменшено.

5 серпня 2011 р. рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 629 затверджені тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії. При цьому з 10 серпня по 7 вересня 2011 р. дане рішення було опубліковане в газеті «Вільне слово». Через 30 днів після оприлюднення ( з 7 жовтня 2011 р.) тарифи введені в дію рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 763 від 6 жовтня 2011 р.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 р. в справі за позовом КП «Житлогосп» було встановлено що ОСОБА_5 тривалий час не сплачує житлово-комунальні послуги. Ці послуги надавалися і вона їх приймала. Вона була обізнана про розмір тарифів , але свідомо не сплачувала кошти за користування послугами, не погоджуючись з розмірами тарифів.

Також в судовому засіданні представники відповідача позов не визнали та пояснили, що рішення виконавчого комітету прийняті в межах його повноважень і жодним чином не порушують права позивача. Регуляторним актом є лише рішення № 629 від 5 серпня 2011 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», інші рішення 2011 року про які вказано в позові не є регуляторними актами, оскільки нових тарифів затверджено не було. Попередні тарифи діяли до 7 жовтня 2011 р. Регуляторний акт пройшов відповідну процедуру. Було надруковано оголошення, здійснено аналіз регуляторного впливу. Крім того пояснила, що дійсно корегування тарифів здійснено з врахуванням тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету № 629 від 05.08.2011 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - комунального підприємства «Житлогосп» - ОСОБА_6 вважає позовні вимоги безпідставними. При цьому він пояснив, що тарифи було розраховано по кожному будинку окремо згідно методики. Процедура затвердження тарифів дотримана. Обговорення тарифів здійснювалося по кожному будинку окремо, складалися протоколи. Вважає, що немає різниці в методиках розрахунку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які зазначені в постановах Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яку було враховано при розрахунку тарифів та в постанові від 01.06.2011 року № 869 «про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги», де затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши надані суду сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державного управління та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та в спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Олександрійської міської було прийнято ряд рішень про затвердження розміру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що їх надає комунальне підприємство «Житлогосп», а саме:

- рішення від 14 жовтня 2010 р. № 837 «Про дозвіл на застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в місті Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 17 лютого 2011 р. № 138 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 7 квітня 2011 р. № 296 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп»;

- рішення від 7 липня 2011 р. № 575 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій в м. Олександрії, що надаються КП «Житлогосп;

- рішення від 5 серпня 2011 р. № 629 « Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення від 6 жовтня 2011 р. № 762 «Про дозвіл на продовження застосування тимчасового тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»;

- рішення від 6 жовтня 2011 р. № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Позивач зазначає, що розрахунки здійснювались не виконавцем послуг, та виконавчий комітет Олександрійської міської ради при прийнятті оскаржуваних рішень не перевірив у встановленому порядку розрахунки тарифів на їх відповідність фактичним витратам виконавця на надання послуг споживачам і їх економічну обґрунтованість, що призвело до встановлення тарифу у економічно необґрунтованому (завищеному) розмірі та порушено процедуру затвердження регуляторного акту.

Відповідно до пп.2 п. «а» ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, серед іншого, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

При цьому, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються для виконавців/виробників послуг відповідно ст.31 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869).

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно ст.35 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» оприлюднення з метою одержання зауважень і пропозицій проектів регуляторних актів, прийняття яких належить до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад проводиться до внесення цих проектів на розгляд засідання відповідного виконавчого органу ради.

Статтею 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Таким чином, оприлюднення проекту регуляторного акту у спосіб та у строки, що визначені ст.9 3акону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», передбачає за мету забезпечення прав громадян щодо особистої участі в прийнятті регуляторного акту.

Одночасно з цим, відповідно до ст.21 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» діяльність органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Порядок).

Пунктом 3 вказаної Постанови зобов'язано органи місцевого самоврядування вжити заходів до неухильного дотримання затверджених порядків.

Відповідно до пункту 2 Порядку, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Таким чином, до повноважень виконавчих органів місцевих рад віднесено затвердження (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги.

Судом встановлено, що в порушення вимог ч. 34 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - КП «Житлогосп» не надав доказів, що здійснював розрахунки витрат на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території по кожному будинку окремо та відповідач не надав доказів оприлюднення проекту регуляторного акту, аналізу регуляторного впливу.

Як свідчать протоколи загальних зборів мешканців будинків, які обслуговує комунальне підприємство «Житлогосп» в переважній більшості випадків збори або не відбулися або мешканці не погодилися з запропонованими тарифами.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до п. 32 вказаного Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) висновок щодо розрахунків економічно обґрунтованих планованих витрат, пов'язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надається Держцінінспекцією у порядку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Таким чином, встановленню цін /тарифів на житлово-комунальні послуги повинен передувати факт встановлення економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Такий висновок надається Держцінінспекцією.

З урахуванням тієї обставини, що Держцінінспекцією не надавались станом на серпень 20111 року будь-які висновки з приводу витрат на виробництво (надання) тарифів, затверджених спірними рішеннями відповідача, а також за відсутності інших доказів щодо здійснення розрахунків економічно обґрунтованих планованих витрат, пов'язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до вищевказаного Порядку, спірні рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 5 серпня 2011 р. № 629 « Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та від 6 жовтня 2011 р. № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» не відповідають вимогам законодавства, так як прийняті з посиланням та врахуванням Порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529, а тому наведені вище обставини є достатньою підставою для визнання таких рішень незаконними та вони підлягають скасуванню, оскільки виконавчим комітетом Олександрійської міської ради рішення не були приведені у відповідність до вимог п.2 Порядку формування тарифів на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", а отже встановлені тарифи є економічно необґрунтованими.

При цьому суд приймає до уваги те, що пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень.

Відповідно до п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Ухваливши рішення про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його з цих підстав нечинним, суд у порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 171 КАС України, повинен зобов'язати орган, який видав оскаржуваний акт, невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання оскаржуваних рішень незаконними та такими, що не відповідають вимогам правових актів вищої юридичної сили є тотожними вимогами.

Стосовно вимоги про визнання нормативно-правового акта нечинним, суд виходить з такого.

Способом захисту прав позивача у справі про визнання незаконним нормативно-правового акта є визнання його нечинним, зважаючи на те, що з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання акта нечинним цей акт втрачає чинність.

Визнання ж акта протиправним не має наслідком втрату ним чинності та не спричиняє відновлення прав особи, яка звернулася за судовим захистом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про визнання оскаржуваних рішень відповідача незаконними необхідно вирішити питання про визнання їх нечинними, враховуючи, що такі вимоги було заявлено позивачем.

Таким чином, зважаючи на встановлення судом, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними, задоволенню підлягають і вимоги про визнання їх нечинними, що забезпечить відновлення порушених прав позивача.

Решта рішень виконавчого комітету ( про дозвіл на застосування тимчасового тарифу та продовження застосування тимчасового тарифу), які позивачка просить визнати протиправними та нечинними, не є регуляторними актами в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності» та похідними, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача, якими було доповнено позов про визнання незаконним та невідповідним правовим актам вищої юридичної сили, нечинним з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №264 від 28 квітня 2016 року «Про встановлення скоригованих тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міської Ради належить, зокрема, повноваження щодо встановлення тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги.

Частиною 11 статті 59 вказаного Закону передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

За змістом пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» , у редакції на час прийняття спірного рішення, дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, якими встановлюються ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги ( частину другу статті 3 доповнено абзацом згідно із Законом № 4231- VI від 22.12.2011 року).

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені поняття: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з вимогами статті 7 вказаного Закону, у редакції на час прийняття спірного рішення, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам.

Споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (пункт 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином, на рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від № 264 від 28.04.2016 року « Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», не поширюється дія Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким, зокрема, передбачена необхідність офіційного оприлюднення проекту рішення, а в подальшому рішення у засобах масової інформації не пізніш як у десятиденний строк після його прийняття та підписання. Крім того, судом встановлено, що дане рішення було оприлюдено з 12 травня 2016 р. в газеті «Олександрійський тиждень », що не заперечується позивачкою, тому суд дійшов висновку, що його оприлюднення відбулось у визначеному законодавством порядку.

Як уже зазначалось раніше, Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Порядок), де передбачено порядок корегування тарифів на послуги (п. 36 - 38 Порядку).

Так, пункт 36 Порядку передбачає, що метою коригування тарифів, що розраховуються згідно з цим Порядком, є забезпечення відшкодування у повному обсязі економічно обґрунтованих планованих витрат, що враховуються під час визначення повної собівартості послуг, планованого прибутку та податку на додану вартість.

Механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов'язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

А тому виконавчий комітет Олександрійської міської ради мав право приймати скорегований тариф, але оскільки корегування тарифів здійснено з врахуванням тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету № 629 від 05.08.2011 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яке судом визнано незаконним та нечинним, то рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 28.04.2016 року №264 «Про встановлення скорегованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» суд визнає незаконним та нечинним.

Про порушення свого права позивачка дізналася з моменту звернення до неї з позовом про стягнення заборгованості за послуги, що їх надає КП «Житлогосп», тобто 8 вересня 2014 р., а з цим адміністративним позовом вона звернулася до суду 1 грудня 2014 р., відтак строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст. 99 КАС України, нею не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

У даній справі судове рішення було ухвалено на користь особи, яка не є суб'єктом владних повноважень, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КАС України є підставою для стягнення на її користь судових витрат у вигляді судового збору, в частині стягнення витрат на набір та друкування позовної заяви та її копіювання в сумі 114 грн. - слід відмовити.

Оскільки відповідачем у даній справі є виконавчий орган Олександрійської міської ради, то судові витрати необхідно стягувати з місцевого бюджету, тому суд стягує з місцевого бюджету Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_5 судові витрати на суму 631 грн. 33 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 11,14, 160-163, 167, 171 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_5 до виконавчого комітету Олександрійської міської ради, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є комунальне підприємство «Житлогосп», про визнання незаконними та нечинними рішень щодо тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що їх надає комунальне підприємство «Житлогосп» - задовольнити частково.

Визнати незаконними та нечинними рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 5 серпня 2011 р. № 629 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», від 6 жовтня 2011 р. № 763 «Про введення в дію тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та від 28 квітня 2016 року за № 264 «Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_5 судові витрати на суму 631 грн. 33 коп.

Резолютивна частина постанови суду має бути опублікована відповідачем у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно -правовий акт, після набрання постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: