Справа № 808/949/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року 11:55Справа № 808/949/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_2) до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача від 01.03.2017 щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а також здійснення розрахунку плати за проїзд вагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником транспортних засобів, в тому числі вантажного силового тягача марки MANTGA модель 460, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску (маса без навантаження 7900 кг), напівпричепа рефрижератора марки PACTON модель 3142Д, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску (маса без навантаження 8370 кг). Зазначені транспортні засоби позивач за договором від 23.02.2017 передав у короткострокову оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ПТК ГРУП».

30.03.2017 позивача було викликано до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, де 04.04.2017 позивач дізнався, що відносно неї відповідачем була проведена перевірка та складені наступні документи:

- акт №0151054 від 01.03.2017 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

- акт №ВН 0150737 від 01.03.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів;

- довідка б/н від 01.03.2017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- розрахунок б/н та дати плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737.

Позивач вважає дії відповідача щодо проведення перевірки та визначення плати за проїзд протиправними, через що звернувся до суду із цим позовом.

Розгляд справи призначено на 20 червня 2017 року, про що сторони повідомлені належним чином .

22 травня 2017 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання (вх.№14449) про заміну відповідача у справі з Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на Державну службу України з безпеки на транспорті. В обґрунтування клопотання Державна служба України з безпеки на транспорті посилається на те, що відповідач по цій справі є територіальним, структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті та не є юридичною особою.

Розглянувши заявлене клопотання суд зазначає наступне.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому Кодекс адміністративного судочинства України не містить вимогу про те, що відповідачем у справі адміністративної юрисдикції може бути лише юридична особа.

Оскільки Управління Укртрансбезпеки в Одеській області відповідає критеріям, які висуваються до суб'єкта владних повноважень, то в силу приписів ч. 3 ст. 50 КАС України цей орган може бути самостійним відповідачем чи позивачем у справі адміністративної юрисдикції, навіть не маючи статусу юридичної особи.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для заміни відповідача по цій справі, а відтак у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті слід відмовити.

У судове засідання 20.06.2017 представники сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не прибули. 20.06.2017 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, на підставі вимог ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання технічними засобами.

На підставі вимог ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу на праві власності належать вантажний сідловий тягач марки MANTGA модель 460, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску (маса без навантаження 7900 кг) та напівпричіп рефрижератор марки PACTON модель 3142D, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску (маса без навантаження 8370 кг) (а.с. 22).

23.02.2017 між позивачем та ТОВ «ПТК ГРУП» був укладений договір найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого позивач передав у користування ТОВ «ПТК ГРУП» за плату на строк до 23.03.2017 зазначені вище транспортні засоби (а.с. 15).

28.02.2017, на виконання умов договору про надання послуг з перевезення №623/пр від 04.01.2017, укладеного ТОВ «ПТК ГРУП» із ТОВ «Юніверсалфішкомпані» (а.с. 17-21), ТОВ «ПТК ГРУП» була виписана товарно-транспортна накладна №6 (далі - ТТН), відповідно до якої ТОВ «ПТК ГРУП» є автомобільним перевізником, ТОВ «Юніверсалфішкомпані» є замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Цією ТТН визначено пункт навантаження - АДРЕСА_1, пункт розвантаження - АДРЕСА_2, вантаж - рибопродукти згідно видаткової накладної №6 від 28.02.2017 масою брутто 21 тонна 955 кілограм.

01.03.2017 співробітниками відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в місті Одеса (ОМТП) була проведена перевірка зазначених вище транспортних засобів.

За наслідками перевірки були складені:акт №0151054 від 01.03.2017 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 10), акт №ВН 0150737 від 01.03.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 11), довідка б/н від 01.03.2017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 12) та розрахунок б/н та дати плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737 (а.с. 13).

Згідно із відомостями, які містяться в акті №0151054 від 01.03.2017, було встановлено порушення абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Актом №ВН 0150737 від 01.03.2017 та довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.03.2017 встановлено, що нормативно допустима повна маса становить 40000 кг, а фактично транспортні засоби з вантажем важили 41080 кг, при цьому навантаження на другу вісь перевищує нормативне на 1,16 тонну.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.03.2017 також вбачається, що напівпричіп рефрижератор марки PACTON модель 3142Д, державний номер НОМЕР_2 має строєну вісь.

З розрахунку б/н та дати плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737 вбачається, що на позивача покладений обов'язок сплатити плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 876,90 євро за проїзд автомобільними дорогами відстані в 790 км із перевищенням нормативної ваги на 1,08 тонну (2,7%) та перевищенням навантаження на одну вісь на 1,16 тонну (10,55%).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що полягали у проведенні 01.08.2016 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до розділу 22 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі- Порядок №879).

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Укравтодор здійснює фінансування робіт з утримання, обслуговування та забезпечення функціонування пунктів габаритно-вагового контролю на підставі кошторису, який щороку складається та затверджується Укравтодором, за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, передбачених для будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування.

Пункт 13 Порядку № 879 передбачає, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Крім того, наказом Міністерства Інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207 затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування. Вказаним Порядком визначено повноваження посадових осіб Укртрансінспекції, працівників відповідних підрозділів МВС та служби автомобільних доріг під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Зважаючи, що чинним законодавством передбачено повноваження посадових осіб відповідача здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також відсутність у справі відомостей про те, що зважувальне обладнання не пройшло повірку, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, які полягали у проведенні 01.03.2017 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а відтак, у задоволенні вказаної позовної вимоги позивачу слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправнимидій відповідача щодо складання розрахунку плати за проїзд вагових та (або) великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пункти 27 - 31-1 Порядку № 879 передбачають, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З наведених положень Порядку № 879 вбачається, що у разі порушення вагових параметрів плата за проїзд у визначеному за вище наведеною формулою розмірі повинна вноситися перевізником.

Водночас, Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Тобто, перевізником є особа, яка здійснює перевезення вантажів.

З наданих позивачем доказів та пояснень вбачається, що вантажний сідловий тягач марки MANTGAмодель 460, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску (маса без навантаження 7900 кг) та напівпричіп рефрижератор марки PACTON модель 3142D, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску (маса без навантаження 8370 кг), позивач 23.02.2017 передав у короткострокову оренду ТОВ«ПТК ГРУП» відповідно до договору від 23.02.2017 (а.с.15).

Відповідно до умов договору про надання послуг з перевезення від 04.01.2017 №623/пр ТОВ «ПТК ГРУП» взяло на себе зобов'язання протягом строку дії цього договору перевозити за плату вантажі ТОВ «Юніверсалфішкомпані».

28.02.2017, на виконання умов договору про надання послуг з перевезення №623/пр від 04.01.2017, укладеного ТОВ «ПТК ГРУП» із ТОВ «Юніверсалфішкомпані» (а.с. 17-21), ТОВ «ПТК ГРУП» була виписана товарно-транспортна накладна №6 (далі - ТТН), відповідно до якої ТОВ «ПТК ГРУП» є автомобільним перевізником, ТОВ «Юніверсалфішкомпані» є замовником, вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Цією ТТН визначено пункт навантаження - АДРЕСА_1, пункт розвантаження - АДРЕСА_2, вантаж - рибопродукти згідно видаткової накладної №6 від 28.02.2017 масою брутто 21 тонна 955 кілограм.

Безпосередньо в акті №0151054 від 01.03.2017 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 10), складеному співробітниками відповідача міститься посилання на товарно-транспортну накладну №6.

Отже, під час проведення 01.03.2017 перевірки та складання оскаржуваного розрахунку співробітникам відповідача зі змісту ТТН була достовірно відома особа перевізника.

Представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, що саме позивач 01.03.2017 здійснював перевезення вантажів зазначеними вище транспортними засобами з перевищенням вагових параметрів.

Водночас, розрахунок плати за проїзд складено відповідачем щодо позивача.

Зважаючи, що плата за проїзд великовагового транспортного засобу повинна вноситися перевізником, а в ході розгляду справи не підтверджено належними доказами обставин щодо того, що саме позивач перевозив рибопродукти 01.03.2017 вантажним сідловим тягачем марки MANTGA модель 460, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску та напівпричепом рефрижератором марки PACTON модель 3142D, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, суд дійшов висновку, що дії відповідача складання відносно позивача розрахунку плати за проїзд вагових та (або) великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737є не обґрунтованими, вчиненими без урахування усіх обставин, що мають значення. А відтак, позовну вимогу про визнання такихдій протиправними слід задовольнити.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України, присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо складання відносно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2розрахунку плати за проїзд вагових та (або) великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 01.03.2017 №0150737.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Одеській області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко