Справа № 711/2050/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/2050/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Черкаси, Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м.Черкаси ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до УПП м. Черкаси, Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обгрунтовує тим, що постановою інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м. Черкаси ОСОБА_2 серії АР №091943 від 5 грудня 2016 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Вважає, що вказана постанова прийнята з грубим порушенням законодавства, що регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, інспектором при складенні постанови були допущені грубі порушення вимог ст.276 КУпАП, які полягають у тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки транспортного засобу а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором були допущені такі порушення: інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП та не надав доказів порушення ПДР.

Просив суд скасувати постанову інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м.Черкаси ОСОБА_2 серії АР №091943 від 5 грудня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Також, позивач вказує на те, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлено незаконно, оскільки йому достовірно відомо, що цей знак встановлено без узгодження з відповідними органами. Відповідачем при винесені постанови не було перевірено законність встановлення знаку 3.34 та наявності його на обліку.

Представник УПП в. Черкаси проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що дії щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно. А тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстратора патрульного поліцейського, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м. Черкаси ОСОБА_2 серії АР №091943 від 5 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1, 5 грудня 2016 року о 12.00 год. в м Черкаси по бул. Шевченка, 385, керуючи автомобілем «ОСОБА_3 Віто», здійснив зупинку під знаком 3.34 а саме «Зупинку та стоянку заборонено», чим порушив п. 8.4 в ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі правила дорожнього руху).

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно п. 8.1, 8.2 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п. 8.4. «в» Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи - заборонні знаки; запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки. Заборонні знаки» Правил дорожнього руху дорожній знак 3.34 є знаком «Зупинку заборонено».

У зоні дії знака забороняється зупинка транспортних засобів, оскільки в місці, де встановлений знак, можливе створення підвищеної небезпеки зіткнення через високу інтенсивність руху.

Правилами не забороняється зупинка в зоні дії знаку 3.34 маршрутних транспортних засобів на позначених посадкових майданчиках або перед знаками «Місце зупинки» відповідного маршрутного транспорту.

Водії таксі в зоні дії знаку 3.34 можуть тільки здійснювати посадку і висадку пасажирів (розвантаження або завантаження вантажу), очікувати клієнтів з увімкненим таксометром у зоні дії знаку водіям таксі не дозволяється.

Дія дорожнього знака 3.34 за наявності під знаком таблички 7.18 «Крім інвалідів» не поширюється на водіїв-інвалідів, які керують транспортним засобом з розпізнавальним знаком «Інвалід» і мають при собі посвідчення інваліда.У населеному пункті знак 3.34 має встановлюватися з табличками 7.2.27.2.6, 7.4.17.4.7, 7.5.17.5.6 або 7.18.

Допускається використання знака 3.34 разом з розміткою 1.4 згідно з ДСТУ 2587:2010. За такого поєднання зона дії знака визначається довжиною лінії розмітки.

Згідно до п. 10.5.29. ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона.На ділянках доріг з кількістю смуг для руху в одному напрямку не менше двох знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись там, де, залежно від інтенсивності руху, під час об'їзду транспортних засобів, що зупинилися, створюється підвищена небезпека зіткнень.

Знак 3.34 слід встановлювати з обох боків дороги у місцях перетину її повітряними лініями електропередачі напругою 330 кВ і більше на відстані не менше 10 м від межі охоронної зони цих ліній.

В судовому засіданні встановлено, що зазначена подія відбулася біля будівлі торгівельного центру «ДепотЦентр» за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 385

Ця обставина підтверджується поясненнями сторін, відеозаписами з персонального відеореєстратора позивача та нагрудної камери відповідача, які були відтворенні в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що із схемою руху транспортних засобів та наявними дорожніми знаками біля будівлі торгівельного центру «ДепотЦентр» позивач знайомий, в тому числі позивачу відомо й про заборонений знак 3.34 «Зупинку заборонено».

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт недотримання ОСОБА_1 дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Цей факт підтверджується: відеозаписами з персонального відеореєстратора позивача та нагрудної камери відповідача, які були відтворенні в судовому засіданні.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач та його представник посилалися на те, що 3.34 «Зупинку заборонено» встановлено не законно та на підтвердження цієї обставини представником позивача надано суду лист заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_4 від 27 лютого 2017 року, в якому вказано на те, що департаментом житлово-комунального комплексу дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» в районі торгівельного центру «Депот» не замовлявся та не встановлювався.

Суд не приймає ці докази як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки в цих документах не міститься інформації щодо предмету доказування в цій справі.

Відтак, з листа першого заступника Черкаського міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади ОСОБА_5 №5099-01-21 від 10 квітня 2017 року вбачається, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» був встановлений під час будівництва світлофорного обєкту в 2012 році на перехресті вул. Чехова та бульвару Шевченка згідно до проектно-кошторисної документації, затвердженої в установленому законом порядку (наказ №139 від 6 грудня 2011 року «Про затвердження проектно-кошторисної документації» та наказ №61 від 27 червня 2012 року «Про внесення змін до наказу від 6 грудня 2011 року №139 «Про затвердження проектно-кошторисної документації») .

Додатково повідомлено, що з приводу знаку 3.34 «Зупинку заборонена», що розташований біля торгівельного центру «Депот» на полосі гальмування, інформація в департаменті житлово-комунального комплексу відсутня. В 2016 році виконувалися роботи із капітального ремонту бульвару Шевченка «Тротуар непарна сторона та бульварна частина від вулиці Горького до вул. Чехова», замовником, яких був департамент архітектури та містобудування.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У таких випадках уповноваженими особами (посадовими особами) на місті вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до компетенції працівників органів внутрішніх справ віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП зафіксований відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та міститься в матеріалах справи .

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи позивач про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано неспростовні докази цього.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП поліцейським було правомірно, за місцем вчинення правопорушення, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року є помилковим, оскільки ч.2 ст.258 КУпАП змінено Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»

При прийнятті рішення у даній справі суд прийняв до уваги правову позиції Вищого адміністративного суду України при розгляді справи № 750/8192/16а (К/800/36352/16).

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що через розгляд справи на місці вчинення правопорушення, позивач був позбавлений можливості надати пояснення та заперечення, оскільки згідно частини першої статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, інспектор патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №740046 від 3 березня 2017 року є правомірною.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і помякшують відповідальність, а згідно ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається з постанови, вона винесена уповноваженою на те особою національної поліції, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на позивача накладене стягнення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, що дає суду вважати що відповідачем при її винесені враховані всі обставини, передбачені ст. 33 КУпАП, а тому постанова є законною та такою, що не підлягає до скасування.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Черкаси, Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції м.Черкаси ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови .

Головуючий:

Повний текст постанови суду виготовлено 4 серпня 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_6