Справа № 804/3281/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 р. Справа № 804/3281/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
при секретаріВербному Д.С.,
представника позивача представника відповідача Фішелєва Г.В. Смольнякова А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Фаворит" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, зокрема, вказав, що ТОВ «ІМ-ТЕКС» не виконано вимоги митного органу - не надано витребуваних митницею документів, необхідних для застосування основного методу визначення митної вартості товару. Вказує про виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, а саме: неможливо визначити митну вартість, яку останнім заявлено у ВМД № 110080000/2014/116625 від 15.07.2014 р., а саме: не можливо було визначити та підтвердити транспортну складову у митній вартості товарів, а також витрат на страхування. Оскільки додатково подані позивачем документи на підтвердження митної вартості товару не усунули розбіжності, які унеможливили визначення митної вартості за ціною договору, а тому рішення відповідача є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ТОВ "Торговий Дім "Фаворит" та фірмою CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD, Китай, укладений контракт від 15 квітня 2014 року № 2664-CJ/СН на постачання продукції, відповідно до якого фірма зобов'язується поставити товар позивачу, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у додатках і специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту.
Пунуктом 2.1 вказаного контракту визначено, що орієнтовна сума контракту складає 1000000 доларів. Загальна кінцева сума контракту складає суму всіх специфікацій, які будуть підписані сторонами протягом строку його дії. Вартість одиниці товару вказана у специфікаціях до даного контракту.
Згідно п. 2.2 контракту, ціна на товар визначається згідно з умовами FOB Шеньджень, КНР (у відповідності до "Імкотермс -2010") та включає в себе вартість завантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, без урахування податків та зборів на території України.
- 0073 ВАV Тарілка порцелянова 19 см. у кількості 7752 од., за ціною 0,505 доларів США/од за загальною ціною 3914,76 доларів США;
Умова поставки - FOB, Янтянь (Китай); оплата товару 100% протягом 60 днів після відвантаження.
На виконання вказаного контракту та згідно специфікації від 29 травня 2014 року № 1 фірма CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD здійснила постачання позивачу вищезазначеного товару на підставі інвойсу від 29 травня 2014 року № 140529.
Товар надійшов на митне оформлення до Митниці 10 липня 2014 року, що підтверджується відповідними відмітками на міжнародній товарно-транспортній накладній (СМR) від 08 липня 2014 року № 329786.
Для митного оформлення позивачем надані наступні документи:
- міжнародна товарно-транспортна накладна № 329786 від 08.07.2014 р.;
- коносамент № APLU077905331 від 06.06.2014 р;
- прайс-лист постачальника від 19.05.2014 р.;
- інвойс 140529 від 29.05.2014 р.;
- контракт від 15 квітня 2014 року № 2664-CJ/СН;
- специфікація до контракту № 1 від 29 травня 2014 року;
- пакувальний лист 140529 від 29.05.2014 р.;
- калькуляція транспортних витрат від 15.05.2014 р.;
- сертифікат якості від 29.05.2014 р.;
- комерційна пропозицію постачальника від 21 травня 2014 року;
- цінова інформація мережі Інтернет від 14 липня 2014 року,
- рахунок-проформа перевізника від 10 липня 2014 року.
Митниця шляхом надіслання на адресу декларанта електронного повідомлення пред'явила вимогу про надання декларантом у 10 - денний термін додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації.
16 липня 2014 року від митного брокера ТОВ "Гіперон Д", що здійснював декларування цих партій товару, надано листа вих. №7 на адресу відповідача про те, що можливість надання у 10 - денний термін витребуваних відповідачем додаткових документів відсутня.
Судом встановлено, що спірне рішення № 110080000/2014/100165/1 від 17.07.2014 року про коригування митної вартості товару прийнято з огляду на наявні наступні розбіжності, виявлені в наданих до митного оформлення документах:
- згідно з комерційною пропозицією, наданою декларантом до митного оформлення, зазначені товари пропонуються для продажу за умови їх відвантаження в термін з 01 травня 2014 року по 01 червня 2014 року. Згідно з коносаментом № 1 WGE1405011А, фактичне відвантаження оцінюваного товару відбулось 05 червня 2014 року;
- згідно з п. 2.1.8 договору від 10 жовтня 2010 року № 1647 транспортного експедирування, експедитор ТОВ "Ітеріс" зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати відвантаження у порту відправлення надати клієнту ТОВ "АТБ-Маркет" (в оригіналі) рахунок на оплату. Відповідно до коносаменту № WGE1405011А фактична дата відвантаження заявленого товару 05 червня 2014 року. Наданий декларантом до митного оформлення рахунок-проформа датований 10 липня 2014 року, що не відповідає умовам п. 2.1.8 договору від 10 жовтня 2010 року № 1647;
- згідно з висновком експерта Дніпропетровської ТПП від 14 липня 2014 року № ГО-3134/1, експертом зроблено припущення щодо ринкової вартості товарів: 0217 ВАV тарілка фарфорова 22 см на рівні 0,555 дол. США/шт та 0073 ВАV тарілка супова фарфорова 19 см на рівні 0,505 дол. США/шт на умовах поставки FСА Янтянь. Проте, зазначений висновок експерта базується на інформації сайту мережі Інтернет http:www.alibaba.com. http:www.alibaba.com є он-лайн платформою для бізнесу, "провідним постачальником онлайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів", створювати власні профілі на якому мають можливість будь-які компанії та реєструватися будь-які користувачі. Зазначене унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних.
У зв'язку з незгодою з прийнятим рішенням, за заявою декларанта, оцінювані партії товару випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, сплачені за МД №110080000/2014/116993 від 17 липня 2014 року.
Досліджуючи правомірність спірного рішення, суд зазначає, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України (у відповідній редакції) метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Згідно статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато - логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Виявивши окремі розбіжності у наданих документах, а також те, що вказані документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема щодо вартості послуг транспортування, перенавантаження товару, Митниця витребувала додаткові документи.
Водночас, відповідно до положень ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Крім того, у ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Тобто, з метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Так, підставою для витребовування додаткових документів стали розбіжності у наданих позивачем документах щодо вартості транспортування товарів.
Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 29.03.2017 року зазначив, що якщо згідно з умовами транспортного експедирування товару вартість послуг складає 3060 дол. США за перевезення вантажу за маршрутом Янтянь (Китай) - Дніпропетровськ (Україна), то обов'язки і витрати щодо перевезення цього товару, його можливе перенавантаження, вибір способу і транспорту доставки товару лежать на перевізнику. Таким чином, різні дані щодо номерів коносаментів в митній декларації країни відправлення і в наданих декларантом документах на морське перевезення, а також різні дані щодо транспортних засобів в екологічній декларації і коносаментах, жодним чином не впливають на сплачену позивачем вартість послуг транспортування товару.
Також доводи відповідача щодо порушення перевізником вимог п. 2.1.8 договору транспортного експедирування № 1647 щодо терміну надання позивачу рахунку на оплату, не взято до уваги, оскільки вказане на вартість послуг не впливає і стосується виключно дотримання сторонами своїх обов'язків у межах господарських відносин.
Приписами ч.ч. 7-9 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.
За результатами розгляду вказаних документів Митниця рішення про коригування митної вартості не скасувала та відмовила у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Відмова обґрунтована тим, що вказані документи не відображають господарську операцію - факт сплати ціни товару, що оцінюється, та не відображає рух активів на відповідних рахунках бухгалтерського обліку підприємства.
Згідно з ч. 3 ст. 341 Господарського кодексу України безготівкові розрахунки можуть здійснюватися у формі платіжних доручень, платіжних вимог, вимог-доручень, векселів, чеків, банківських платіжних карток та інших дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.
Відповідно до п. 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.
Положеннями ч.ч. 1 і 4 ст. 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
ТОВ "Торговий Дім "Фаворит" надано до суду, як додатковий доказ перерахування коштів на адресу фірми CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD, Китай, виписку по рахунку за 28.07.2014 року, з якої вбачається купівля валюти (долари США) за рахунком від 29 липня 2014 року № 501, проте така виписка жодним чином не свідчить про рух коштів від ТОВ "Торговий Дім "Фаворит" до фірми CHANGSHA JOYSAINT DISHAWARE CO. LTD, Китай, не підтверджує вартість товару та не містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Таким чином, враховуючи викладене Дніпропетровська митниця прийшла до вірного висновку, що позивачем не надано документів для проведення перевірки правильності визначення митної вартості товару з урахуванням відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості з урахуванням характеру зовнішньоекономічного контракту та умов поставки.
Щодо обраних митним органом методів визначення митної вартості товарів заявлених декларантом позивача, суд зазначає таке.
Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості, відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів: за МД №100270002/2014/302885 від 14.07.2014 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у митного органу були всі підстави ставити під сумнів заявлену митну вартість товару, а відтак посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 11, 14, 69, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 07 серпня 2017 року.

Суддя Р.З. Голобутовський