Справа № 646/3730/17
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/3730/17
№ провадження 2-а/646/106/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у скороченому провадженні)

07.07.2017 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова Теслікова І.І., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячно довічного утримання починаючи з грудня 2016 року.

- Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 23.05.2017 року.

- Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 84%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з 01.12.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27866, 67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 21.03.2017 року, без обмеження гранічного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

- Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Верховної Ради України від 19.12.2016 року позивача було звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови апеляційного суду Харківської області від 22.12.2016 року відраховано зі штату апеляційного суду Харківської області.

Після звільнення у відставку позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, як суддя у відставці отримує довічне грошове утримання у розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. У зв'язку зі збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшенням розміру грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді, 30.03.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме з 01 грудня 2016 року та додала довідку апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 року № 03-55/80 (оклад -17600,00 грн., надбавка за вислугу років 50%- 8800,00 грн., матеріальна допомога 1/12- 1466,67 грн.)

Рішення відповідача від 03.04.2017 року було відмовлено, з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до ст. 133 ЗУ « Про судоустрій і статус судів» № 2453- VI від 07.07.2010 року не враховується в суддівську винагороду.

Відповідачем подано до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу не входить до складу суддівської винагороди, оскільки це не передбачено переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», таким чином рішення управління від 29.03.2017 року є законним. Та звертає увагу суду на те, що позивач безпідставно вимагає перевести перерахунок з 01.12.2016 року ( тобто раніше, ніж призначене щомісячне довічне грошове утримання з 23.12.2016), в той час, як відповідно до ч.4 ст. 45 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок має проводитися з першого числа наступного місяца, якщо заяву подано після 15 числа.

Дослідивши доводи позовної заяви та заперечень на позов, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Верховної Ради України від 19.12.2016 року позивача було звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови апеляційного суду Харківської області від 22.12.2016 року відраховано зі штату апеляційного суду Харківської області.

Після звільнення у відставку позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, як суддя у відставці отримує довічне грошове утримання у розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 23.12.2016 року.

30.03.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок, а саме з 01 грудня 2016 року та додала довідку апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 року № 03-55/80 ( оклад -17600,00 грн., надбавка за вислугу років 50% 8800,00 грн., матеріальна допомога 1/12 1466,67 грн.).

Протоколом Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова позивачу відмовлено з посилання на ст. ст. 133,141 ЗУ « Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3.Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцієюі Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

В той же час, суд погоджується з відповідачем про безпідставне посилання позивача на проведення перерахунку саме з 01.12.2016 року, оскільки позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Московському районі 23.12.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому, з урахуванням вказаної норми суд приходить до висновку, що для повного захисту прав позивача, окрім часткового задоволення позовних вимог, необхідно також скасувати рішення Управління від 28.03.2017р., яким позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячно довічного утримання та визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 23.05.2017 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 84%, з включенням суми матеріальної допомоги, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 27866, 67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/80 від 21.03.2017 року, без обмеження гранічного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 23.12.2016 року.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Постанова набирає законної сили після спливу вказаного строку на її оскарження.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Теслікова