Справа № 826/211/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 липня 2017 року справа №826/211/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
доОСОБА_1
простягнення податкового боргу
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - позивач, ДПІ у Голосіївському районі) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.), в якому просить стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 191 769,19 грн.

Згідно з інформацією позивача за ОСОБА_1 обліковується заборгованість (недоїмка) перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 191 769,19 грн.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, ДПІ у Голосіївському районі вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судовому порядку.

Відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку зі скасуванням податкового повідомлення-рішення, яке стало підставою для нарахування податкового боргу.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як стверджує позивач, що спірна сума заборгованості виникла у зв'язку із несплатою ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, визначеного згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14 травня 2015 року №.

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2015 року № ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 185 496,60 грн.

Відповідач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку, за результатами чого постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня року у справі №826/9639/15 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Голосіївському районі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, податкове повідомлення-рішення від 14 травня 2015 року № визнано протиправним та скасовано.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано податкове повідомлення-рішення, визначене позивачем в якості підстави для виникнення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Враховуючи викладене, на день звернення із адміністративним позовом та станом на день вирішення спору податкове повідомлення-рішення від 14 травня 2015 року № вважалося відкликаним, а тому визначена ним сума грошового зобов'язання у розмірі 185 496,60 грн. не може бути податковим боргом та не підлягає стягненню у судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що у позовній заяві ДПІ у Голосіївському районі не наводить підстави виникнення податкового боргу на решту спірної суми, а саме у розмірі 6 299,59 грн. (191 769,19 грн. - 185 496,60 грн.).

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, що позовні вимоги ДПІ у Голосіївському районі не підтверджуються документально, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки скасування у судовому порядку податкового повідомлення-рішення не є підставою для закриття провадження у справі відповідно до положень статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві відмовити повністю.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.А. Кузьменко