Справа № 826/528/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/528/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Горяйнова А.М., Костюк Л.О., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Васильовича, Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У зв'язку з неприбуттям жодного з представників осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково з наступних підстав.

Суд встановив, що 15 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» № 40935 (далі - договір № 40935 від 15 травня 2014 року). Згідно умов вказаного договору банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у сумі 200310 грн. 06 коп. у тимчасове користування на строк до 15 червня 2014 року за процентною ставкою 21,18 відсотків річних.

Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 491 ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та призначила Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова С.І.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_2 не був включений до переліку вкладників ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Натомість позивачу листом від 03 грудня 2014 року № 001/541 було направлене повідомлення про те, що договір банківського вкладу від 15 травня 2014 року № 40935 є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається, що наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» від 30 жовтня 2014 року № 34 було розпочато перевірку, передбачену вищевказаною нормою права, для чого створено комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), які обліковуються на балансі банку (далі - Комісія).

У протоколі засідання комісії від 10 листопада 2014 року зазначено, що договори згідно з переліком є нікчемними у зв'язку з тим, що вони мають на меті збільшення гарантованої суми, що відшкодовується вкладникам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі висновків комісії Уповноважена особа видала наказ від 18 листопада 2014 року № 6 про визнання нікчемними транзакцій та правочинів згідно з переліком (до якого включений договір із ОСОБА_2.). Приймаючи вказаний наказ, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» керувалася п. 6 ч. 2 ст. 37, ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як раніше зазначалося, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, передумовою для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність чинного договору банківського вкладу (депозиту). Не включивши ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноважена особа фактично застосувала наслідки нікчемності правочину.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу. Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним. Відсутність позовної вимоги про скасування наказу, яким відповідний договір був визнаний нікчемним, не є перешкодою для відновлення прав позивача, на захист яких був поданий адміністративний позов.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2008 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи суду необхідно перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору № 40935 від 15 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

У протоколі комісії від 10 листопада 2014 року та у наказі Уповноваженої особи від 18 листопада 2014 року № 6 не зазначений пункт ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого відповідні договори визнані нікчемними.

Разом з тим, у письмових запереченнях на позовну заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що договір банківського вкладу, укладений із ОСОБА_2, був визначний нікчемним з підстав, передбачених п.п. 2 та 7 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону.

Згідно вказаних норм права правочин є нікчемним, якщо:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, відповідач не зазначив яким чином договір банківського вкладу, згідно з яким банк отримує кошти від фізичної особи, міг призвести до неплатоспроможності банку чи неможливості виконання банком своїх грошових зобов'язань перед іншими кредиторами.

Також зазначений договір не передбачав обов'язку банку здійснити платіж чи передати інше майно з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зобов'язання ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» були визначені у п. 2.1 договору № 40935 від 15 травня 2014 року та передбачали відкриття і обслуговування рахунків вкладника, забезпечення збереження вкладу, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання на п.п. 2. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для віднесення договору № 40935 від 15 травня 2014 року до нікчемних правочинів.

У листі від 03 грудня 2014 року № 001/541 Уповноважена особа також посилалася на те, що договір № 40935 від 15 травня 2014 року є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України як такий, що порушує публічний порядок.

У відповідності до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Обґрунтовуючи свій висновок про те, що договір № 40935 від 15 травня 2014 року порушує публічний порядок, Уповноважена особа зазначила, що він спрямований на незаконне заволодіння майном держави шляхом отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі, що перевищує суму, гарантовану ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок Уповноважена особа обґрунтовує тим, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли із рахунку іншого вкладника. Сума коштів на рахунку такого вкладника у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» значно перевищує 200000 грн. 00 коп. У зв'язку з цим, у разі ліквідації банку, він матиме право на повернення лише частини коштів - у розмірі, що не перевищує гарантовану суму.

На думку Уповноваженої особи, договір № 40935 від 15 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» був укладений в інтересах вкладника, сума коштів на рахунку якого перевищує 200000 грн. 00 коп. Такі інтереси полягали у тому, щоб перерахувати частину коштів з рахунку вкладника на рахунок ОСОБА_2, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа вважає, що про дійсний намір осіб, які брали участь в укладенні договору № 40935 від 15 травня 2014 року та перерахуванні коштів, свідчить та обставина, що відповідні дії були вчинені напередодні віднесення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних. Також Уповноважена особа посилається на те, що умовами договору № 40935 від 15 травня 2014 року не було передбачено можливості внесення коштів на депозитний рахунок іншою особою, ніж вкладником.

Оцінивши зазначені доводи Уповноваженої особи за правилами ст. 86 КАС України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вони самі по собі не вказують на нікчемність договору № 40935 від 15 травня 2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Зазначена норма права вказує на те, що кошти у якості банківського вкладу (депозиту) можуть бути прийняті банком як безпосередньо від вкладника, так і від іншої особи для вкладника.

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму врегульовані Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція).

Порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками визначений у розділі 10 Інструкції.

Відповідно до абз. 2 п. 10.12 Інструкції на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Дослідивши умови договору банківського вкладу (депозиту) № 40935 від 15 травня 2014 року колегія суддів встановила, що він не містить обмежень щодо можливості зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 іншою особою.

Крім того, Уповноважена особа не надала суду доказів на підтвердження того, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 надійшли саме із рахунку іншого вкладника ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 200310 грн. 06 коп. були внесені на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім'я позивача 15 травня 2014 року відповідно до квитанції № ТR.55118.547.429 від 15 травня 2014 року та не заперечується відповідачами.

У вказаній квитанції у якості платника та отримувача коштів зазначений ОСОБА_2

Таким чином, спосіб зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача не суперечить вимогам закону та не свідчить про укладення договору з порушенням публічного порядку.

Доводи Уповноваженої особи про те, що перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 було здійснене з метою незаконного отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідачів та не підтверджені доказами.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа не надала доказів того, що договір № 40935 від 15 травня 2014 року є нікчемним в силу п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 2 ст. 228 ЦК України. Відповідно, в Уповноваженої особи були відсутні підстави для не включення даних про ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу з підстав його нікчемності чи недійсності.

Відтак, постанова суду від 11 березня 2015 року про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 є незаконною та підлягає скасуванню.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив суд зобов'язати Уповноважену особу включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

На час звернення до суду з даним позовом обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідав вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, на час вирішення даної справи судом апеляційної інстанції, положення п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним способом захисту права позивача є зобов'язання Уповноваженої особи включити інформацію про ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з договором № 40935 від 15 травня 2014 року.

Також позивач просив суд зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі позовні вимоги передчасними. Так, у відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, обов'язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до реєстру вкладників для здійснення виплат виникає виключно у разі наявності відомостей про неї у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, складеному Уповноваженою особою.

З огляду на те, що на час розгляду справи в суді до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, у якому були б зазначені відомості про ОСОБА_2, вимоги позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасними та такими, що не пов'язані із захистом порушеного права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Щодо вимоги Позивача про зобов'язання Відповідачів у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили подати суду звіт про його виконання, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до частин першої, другої ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України визначено зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як право суду, а не його обов'язок, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в чинній на час звернення з даним адміністративним позовом редакції, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати. Мінімальну заробітну плату встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015рік», яка на перше січня 2015 року становить 1218 грн.

А відповідно до пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, зокрема на рішення суду ставка судового збору становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо стягнення з Уповноваженої особи на користь ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ((1218,00 грн. х 0,06) + (1218,00 грн. х 0,06 х 50 %)) 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп. судового збору, сплаченого Квитанціями від 13 січня 2015 року №0.0.336111556.1, від 14 квітня 2015 року №0.0.372720197.1.

Керуючись ст.ст. 94, 197, 198, 202, 205, 207, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича щодо визнання нікчемними Договору банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» № 40935 від 15 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та операцій з внесення і перерахування грошових коштів з рахунку, відкритому на його виконання, а також щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича включити інформацію про ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з Договором банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» № 40935 від 15 травня 2014 року та направити такий перелік до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича на користь ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп. судового збору, сплаченого квитанціями від 13 січня 2015 року №0.0.336111556.1, від 14 квітня 2015 року №0.0.372720197.1.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Горяйнов А.М.

Костюк Л.О.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Костюк Л.О.

Горяйнов А.М.