Справа № 569/5957/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5957/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до головного управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав викладених в адміністративному позові, просить суд їх задоволити та визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №444177 від 11 квітня 2017 року, винесену інспектором роти 2 батальйону УПП у м.Житомир ДПП л-м поліції Мельниченком А.В., а провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, однак подав до суду письмові заперечення на позов у яких просив у задоволенні адміністративного позову позивачу відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови серії БР №444177 від 11 квітня 2017 року, складеної інспектором роти 2 батальйону УПП у м.Житомир ДПП л-м поліції Мельниченком А.В. вбачається, що ОСОБА_1 11 квітня 2017 року керуючи транспортним засобом марки RENAULT PREMIUM 440 р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Ali Riza Usta р.н. НОМЕР_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. У зв»язку з чим накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено доказів тих обставин, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з пояснень представника позивача, 11 квтіня 2017 року ОСОБА_1 рухався по автодорозі Київ-Чоп і на 236 км вказаної автодороги керований ним транспортний засіб було зупинено інспектором роти Мельниченком А.В. Інспектор, підійшов до автомобіля позивача та попросив надати йому документи на автомобіль та посвідчення водія. На запитання позивача про причину зупинки інспектор повідомив, що він керував транспортними засобами за відсутності знаку дорожнього 3.29 «Обмеження швидкості» та відсутній товарно-транспортний документ із записом «Порожня тара» чим порушив ПДР та Наказ МВС від 26 липня 2004 року №822 та зобов'язаний сплатити штраф відповідно до ст.132-1 КУпАП.

Заперечення позивача були залишені інспектором поза увагою, та представлені ним для інспектора знаки «Обмеження швидкості», які розміщені ззаду ліворуч на транспортному засобі, також пояснення що напівпричіп цистерна рухається у порожньому та очищеному стані і цим самим не становить небезпеки для навколишнього середовища не були взяті до уваги. Крім того, відповідно до п.9.9. Наказу МВС «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів №822 від 26 липня 2004 року у разі перевезення порожньої неочищеної тари, що містить залишки небезпечних вантажів будь-якого класу, крім класу 7, включаючи порожні неочищені посудини для газів місткістю не більше 100 л, залежно від конкретного випадку записи в товаротранспортних доцентах мають включати такі слова, як «Порожня тара», «Порожня посудина», «Порожній контейнер середньої вантажопідйомності для масових вантажів», «Порожня крупно габаритна тара», після яких повинна зазначатися інформація, передбачена підпунктом «в» пункту 9.2. цього розділу, наприклад («Порожня тара», 3 (6.1.)»). На дані обставини інспектор відповів, що пише штраф, а він щоб ішов в суд і розбирався.

Вважає, що в діях його довірителя відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому з цих підстав просить суд позов задоволити.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що представник відповідача не довів належними та допустимими доказами про те, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог позивача в частині закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпечені ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, в даному випадку - відповідача в справі.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160-162,183-2,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити частково.

Скасувати постанову серії БР №444177 від 11 квітня 2017 року, винесену інспектором роти 2 батальйону УПП у м.Житомир ДПП л-м поліції Мельниченком А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :