Справа № 826/24311/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2017 року № 826/24311/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача-1 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

відповідача-2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича,

про скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що на підставі укладених договорів № 002-02000-050215 та № 003-02000-050215 від 05.02.2015 р., в ПАТ «Дельта Банк» на депозитних рахунках були розміщені грошові кошти в розмірі по 5 000,00 євро на кожному рахунку. При цьому, ним отримано листи № 8821/3181, № 8821/1081 від 23.09.2015 р., в яких йому було повідомлено про нікчемність зазначених договорів банківського вкладу на підставі п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З таким рішенням позивач не погоджується, оскільки вважає, що грошові кошти на відкриті позивачем в ПАТ «Дельта Банк» депозитні рахунки були перераховані в порядку, який не суперечить положенням діючого законодавства, та відбулися до моменту запровадження у АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації.

Від представника відповідача-2 до суду надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було проведено перевірку вкладників банку, за результатами якої встановлено, що договори банківського вкладу (депозиту) № 002-02000-050215 та № 003-02000-050215 від 05.02.2015 р., що укладені між сторонами, є нікчемним, оскільки укладалися в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Як зазначено у запереченнях, за таких умов, укладення між банком та позивачем після 16.01.2014 року договорів банківського вкладу (депозиту), за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами у вигляді можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Також, представник відповідача вказує на те, що укладенені між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем договори банківського вкладу (додаткові угоди до них) містить умову, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або готівкою через касу банку. Разом з цим, відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» згідно Протоколу № 14 від 20.03.2013 р., в редакції із змінами та доповненнями, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. При цьому, кошти на рахунки позивача, в порушення зазначених інструкцій, фактично, надійшли від третьої особи, шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнту банку, а саме фізичної особи ОСОБА_4 та не через касу банку. Посилаючись на викладене, представник відповідача-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступні обставини.

02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. При цьому, з тексту даної постанови вбачається, що раніше, у зв'язку зі здійсненням ПАТ «Дельта Банк» ризикової діяльності, Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» із встановленням відповідних обмежень в його діяльності.

У зв'язку з цим, 03.11.2014 року Головою Ради директорів Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» винесено наказ № 2650 від 03.11.2014 р. щодо стабілізації діяльності банку, яким запроваджено певні обмеження в діяльності, в тому числі, щодо здійснення залучення коштів фізичних осіб та проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Незважаючи на це, 03.02.2015 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 010-02000-030215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до умов п. 1.2 вказаного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у євро та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи VISA International та/або MasterCard, а також ПІН-код до картки.

Крім того, 03.02.2015 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 011-02000-030215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до умов п. 1.2 вказаного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у євро та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи VISA International та/або MasterCard, а також ПІН-код до картки.

Разом з цим, 05.02.2015 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 002-02000-050215 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у євро, предметом якого є розміщення строкового вкладу на суму 5 000,00 євро та укладено Додаткову угоду № 1 до даного договору, згідно якої, умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р., до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Також, 05.02.2015 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 003-02000-050215 банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у євро, предметом якого є розміщення строкового вкладу на суму 5 000,00 євро та укладено Додаткову угоду № 1 до даного договору, згідно якої, умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р., до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Також, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 р. було внесено зміни до рішення № 51 від 02.03.2015 р. та запроваджено в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 р. здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» було продовжено по 02.10.2015 р.

15.09.2015 р. складено Протокол засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», призначеної наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 р., відповідно до якого, перевіркою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі вказаного, Комісією запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк» видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами та які є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Наказом № 408 від 29.05.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» визначено у строк до 31.08.2015 року (який наказом № 691 продовжено до 01.10.2015 року) здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу, вчинених ПАТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

Наказом Тимчасової адміністрації № 813 від 16.09.2015 р. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», до позивача застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом за вих. № 8821/1081 від 23.09.2015 р. позивача повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 003-02000-050215 від 05.02.2015 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, згідно п. 7 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Листом за вих. № 8821/3181 від 23.09.2015 р. позивача також повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, згідно п. 7 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

02.10.2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

02.10.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Відповідно до вказаного рішення, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з відшкодуванням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича строком на 2 роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно.

З матеріалів справи також вбачається, що листом № 54/13397 від 22.10.2015 р. слідчим СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві Р. В. Яловим Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. повідомлено про те, що матеріали перевірки щодо неправомірних дій колишніх посадових осіб ПАТ «Дельта Банк» приєднано до матеріалів кримінального провадження №0002902 від 25.04.2015 р.

Не погодившись з визнанням договору банківського вкладу нікчемним та застосуванням до нього наслідків такої нікчемності, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 р. (далі Закон № 4452), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону № 4452 передбачено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Повноваження уповноваженої особи Фонду наведені в ст. 37 Закону № 4452, відповідно до якої, уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду та має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обовязки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

За змістом ст. 38 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду зобов'язана вживати заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, а саме: зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст.38).

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів, та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 5 ст. 38 Закону № 4452).

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Детальний порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб визначений Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема: протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності); формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил; направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом; направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.

З аналізу зазначених норм вбачається як обов'язок уповноваженої особи у визначені законом строки скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов'язок протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. При цьому, повідомлення стороні про визнання договору нікчемним може бути направлено уповноваженою особою Фонду як протягом дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» постановою Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. віднесений до категорії проблемних із встановленням ряду обмежень в його діяльності, в тому числі, зупинення здійснення операцій залучення на вклади (депозити) коштів від фізичних осіб, тобто, банку заборонено з 16.01.2015 року укладати депозитні договори з фізичними особами.

Крім того, 03.11.2014 року Головою Ради директорів Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» видано наказ № 2650 від 03.11.2014 р. щодо стабілізації діяльності банку, яким запроваджено певні обмеження в діяльності, в тому числі, щодо здійснення залучення коштів фізичних осіб та проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою НБУ від 02.03.2015 р. №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно банку постановою від 30.10.2014 р.

Згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Отже, на момент укладення позивачем договорів банківського вкладу (депозиту) № 002-02000-050215 та № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р. в ПАТ «Дельта Банк», діяло обов'язкове для виконання банком обмеження щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Незважаючи на вказану заборону, ПАТ «Дельта Банк» та позивач уклали договори банківського вкладу (депозиту) № 002-02000-050215 та № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р., а також уклали Додаткові угоди № 1 до вказаних договорів, якими передбачили, що умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р. (далі Правила), до відносин, що виникають на підставі цих договорів, не застосовуються.

При цьому, п. 5.11 Правил закріплено обов'язкове обмеження - зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Отже, зазначені додаткові угоди було укладено всупереч діючим у банку Правилам банківського обслуговування фізичних осіб. Слід також звернути увагу на те, що Договори банківських вкладів № 002-02000-050215 та № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р. роздруковані на бланку зі штрих-кодом у правому верхньому куті, а додаткові угоди до цих договорів, які укладено в той же день і які є невід'ємною частиною договору, такого штрих-коду не містить. Зазначене, у сукупності з іншими наведеними вище порушеннями, викликає обґрунтовані сумніви у достовірності вказаних документів.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 з власного поточного рахунку на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в іноземній валюті, що свідчить, що вказані операції не передбачали фактичного переміщення реальних грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішбанківських проводок.

При цьому, згідно постанови Правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 р. «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок фізичної особи здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом внесення готівки власником рахунку.

В даному випадку, кошти на рахунок позивача надійшли не від нього, не через касу банку та не через переказ з іншого власного рахунку.

За викладених обставин у їх сукупності, суд погоджується з доводам відповідача, що вказане перерахування коштів має ознаки навмисного «дроблення» великого вкладу іншої фізичної особи з метою отримання гарантованого права на грошове відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантуванням вкладів фізичних осіб з рахунків третіх (пов'язаних) осіб поза межами встановленої законом суми в розмірі 200 000 грн., та поза встановленого порядку черговості на отримання суми вкладу від банку, що ліквідується.

Отже, суд приходить до висновку, що зазначені операції з перерахування грошових коштів вчинені всупереч постанови Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», постанови Правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 р. «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», з порушенням діючого законодавства у сфері банківської діяльності, та вчинені з метою отримання гарантованого грошового відшкодування за рахунок коштів Фонду, а тому є нікчемними.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на Додаткові угоди № 1 до договорів № 002-02000-050215 та № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р., оскільки зазначені Угоди, як і самі договори, укладені всупереч вищевказаним нормативним актам, і також мають ознаки нікчемних правочинів, визначення яких наведено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (нікчемними визнаються правочини, що укладені банком на умовах, які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку).

При цьому, необізнаність позивача щодо існування обмежень у діяльності банку, пов'язаних з укладанням депозитних договорів з фізичними особами на момент укладання договору банківського вкладу (депозиту), не може бути підставою для спростування нікчемності укладеного правочину, та не свідчить про правомірність укладеної угоди та здійснених грошових операцій в іноземній валюті.

Суд також враховує, що уповноважена особа Фонду скористалась своїм правом на звернення до правоохоронних органів, за даним фактом зареєстровано кримінальне провадження.

Про вказані обставини представником ПАТ «Дельта Банк» повідомлено позивача листами № 8821/3181, № 8821/1081 від 23.09.2015 р.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Виходячи з того, що законодавством України, а саме ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право гарантоване державою на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру ( саме на 200 000 грн.) відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону № 4452 передбачено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

За викладених обставин у їх сукупності, суд погоджується з доводами відповідача, що вказане перерахування коштів має ознаки навмисного «дроблення» великого вкладу іншої фізичної особи з метою отримання гарантованого права на грошове відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантуванням вкладів фізичних осіб з рахунків третіх (пов'язаних) осіб поза межами встановленої законом суми в розмірі 200 000 грн., та поза встановленого порядку черговості на отримання суми вкладу від банку, що ліквідується.

У зв'язку із встановленими порушеннями нормативних актів в сфері банківської діяльності, виявленням факту намагання фізичної особи отримати грошові кошти поза встановленого порядку черговості на отримання суми вкладу від банку, що ліквідується, шляхом так званого «дроблення» вкладу та отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб, відповідачем листами (вих. № № 8821/3181, № 8821/1081 від 23.09.2015 р.) повідомлено позивача про нікчемність договорів банківського вкладу (депозиту) № 002-02000-050215 та № 002-02000-050215 від 05.02.2015 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на сукупність встановлених обставин, суд погоджується із зазначеними висновками та рішеннями відповідача, вважає їх правомірними та такими, що вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

З огляду на положення статті 94 КАС України, при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 69-71, 86, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.І. Добрянська