Справа № 817/1914/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 р.Р і в н е 817/1914/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: Чернюк О.О., третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: представник Бідюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Укрсиббанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

04.11.2016 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2015 та податкової вимоги №4871-23 від 23.11.2015.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Сала А.Б. 08.12.2016.

В судовому засіданні 27.02.2017, ухвалою, що винесена без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

У зв'язку із закінченням строку повноважень судді Сала А.Б., відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду №306 від 19.05.2017 та за результатами повторного автоматизованого розподілу, справа №817/1914/16 згідно з ухвалою від 22.05.2017 прийнята до провадження судді Друзенко Н.В. та призначена до судового розгляду.

Позовні вимоги в повній мірі були підтримані позивачем в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що ДПІ у м.Рівному провела документальну позапланову невиїзну перевірку за відсутності підстав для її проведення та без належного повідомлення позивача про початок її проведення. На підставі акту такої перевірки податковим органом винесено спірне податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36644,77 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 9161,19 грн. Підставою для висновків контролюючого органу про порушення податкового законодавства є те, що позивач не дотримався підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме не включив до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, який отриманий як додаткове благо від ПАТ "УкрСиббанк" при прощенні суми боргу. Позивач наголошував на тому, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а він такого доходу не отримував. Крім того, доводив, що податковий орган не перевіряв, чи прощена банком сума не включає в себе відсотки та штрафні санкції, які ні за яких умов не вважаються додатковим благом. Крім того, зауважив, що ним фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту. За наведеного доводив, що спірне податкове повідомлення-рішення, як і виставлена на його виконання податкова вимога, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що відповідно до відомостей з центральної бази даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та відомостей, а також письмового повідомлення ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_1 в IV кварталі 2014 року отримано дохід в розмірі 216990,44 грн. у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, шляхом письмового повідомлення банком боржника про таке анулювання. У зв'язку з цим, такий дохід підлягав відображенню у річній декларації. Однак, позивач не відобразив відповідний дохід та добровільно не подав декларацію про отриманий дохід до ДПІ у м.Рівному, за що його було притягнуто до відповідальності та донараховано суму податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафні санкції. На таких підставах доводила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, як і податкова вимога винесена на його виконання, є правомірними. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ПАТ "УкрСиббанк" в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що ПАТ "УкрСиббанк" 21.10.2014 анулював ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №0 в розмірі 16754,51 доларів США, що по курсу НБУ на вказану дату складало 216990,44 гривні. Цього ж дня банк під розписку вручив позивачу письмове повідомлення про анулювання боргу, в якому зазначив про те, що анульована сума богу є його додатковим доходом, отриманим як додаткове благо, та попередив, що ОСОБА_1 повинен відобразити такий дохід у річній податковій декларації та самостійно сплатити з нього податок. Оскільки позивач вказану вимогу не виконав, то податковий орган правомірно донарахував йому відповідну суму податку та застосував штрафні санкції. За наведеного, вважала, що позов до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

16.05.2008 між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.14). На виконання умов такого договору банк видав позивачу кредит в сумі 20000 доларів США (а.с.12).

Станом на 21.10.2014 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила 23954,51 доларів США, без урахування штрафних санкцій, сума яких становила 3708,76 гривень. Цього ж числа банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 в сумі 16754,51 доларів США, яка по курсу НБУ визначена на рівні 216990,44 гривень і штрафних санкцій в сумі 3708,76 гривень. 21.10.2014 ПАТ "УкрСиббанк" за вих. №31-11-14/690 підготувало для ОСОБА_1 "Повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України)". Вказаним, ПАТ "УкрСиббанк" повідомив позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості сумі 16754,51 доларів США, яка по курсу НБУ визначена на рівні 216990,44 гривень і штрафних санкцій в сумі 3708,76 гривень, а також звернув його увагу на те, що відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, з огляду на що ОСОБА_1 вказано на необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Вказане повідомлення отримано позивачем 22.10.2014, про що свідчить відмітка про отримання на примірнику банку і не заперечується позивачем, так як інший примірник у нього на руках (а.с.67,104).

На вимогу суду ПАТ "УкрСиббанк" надав розшифровку анульованої суми боргу, з якої встановлено, що сума 16754,51 доларів США, складається з: 15100,19 доларів США, що є сумою анульованого основного боргу та 1654,32 долари США, що є сумою анульованих процентів (а.с.97).

За даними ЦБД ДРФО ДФС України відповідач встановив, що ОСОБА_1 в 2014 році отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 216990,44 грн. від ПАТ "УкрСиббанк".

Дана інформація була підтверджена податковому органу листом ПАТ "УкрСиббанк" №11-51/19772 від 21.07.2015 (а.с.69).

Оскільки ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік про отримані вищевказані доходи не подавав, 13.05.2016 податковий орган направив йому письмовий запит про подання декларації, або надання пояснень (а.с.91).

Позивач отримання даного запиту заперечує. Відповідно, декларація не була подана.

У зв'язку з цим, 30.09.2015 керівник ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області видав наказ №637 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1

12.10.2015 ревізором-інспектором ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку отримання доходу у вигляді додаткового блага фізичної особи ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт №174/17-01/НОМЕР_1 від 12.10.2015 року (а.с.68-72). Актом зафіксовано, що позивачем порушено абзац «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в розмірі 36644,77 грн.

На підставі акту перевірки 09.11.2015 ДПІ у м.Рівному винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36644,77 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 9161,19 грн.(а.с.92).

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслане позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка вручена не була з незалежних від відповідача обставин (за закінченням терміну зберігання)(а.с.92 на звороті, 107).

23.11.2015 року ДПІ у м.Рівному виставила позивачу податкову вимогу №4871-23, за якою станом на 22.11.2015 сума його податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 45805,96 грн., в тому числі 36644,77 грн. за основним платежем та 9161,19 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.106).

Вказана податкова вимога надіслана позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка вручена не була з незалежних від відповідача обставин (за закінченням терміну зберігання)(а.с.106).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому суд виходив з такого.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Згідно з підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України та є вичерпним.

Відповідно до підпункту "д" цього підпункту (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

А згідно з підпунктом "б" цього ж підпункту, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом викладення цього підпункту у новій редакції згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, що набрав чинності з 01.01.2015. За такою, новою редакцією, з 1 січня 2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з пунктами 54.1, 54.2 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 54.3 цієї статті передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган під час перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, громадянин ОСОБА_1 в IV кварталі 2014 року отримав дохід від ПАТ "УкрСиббанк" в розмірі 216990,44 грн. у вигляді додаткового блага, а саме суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Враховуючи це, ДПІ у м.Рівному донарахувала позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 36644,77 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у відповідному періоді) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.(десятикратний розмір мінімальної зарплати) х 15% = 1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 216990,44 грн. - 12180,00 грн. = 204810,44 грн. х 15% = 34817,77 грн. І загальна сума донарахованого податку 1827,00 грн. + 34817,77 грн. = 36644,77 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що анульована позивачу банком сума 16754,51 доларів США, визначена в еквіваленті як 216990,44 гривень, включає в себе не лише суму основного боргу, а й відсотки, нараховані за користування кредитом. Так, із загальної суми прощеного боргу 16754,51 доларів США (без урахування штрафу, на який податок на нараховувався), 15100,19 доларів США - є сумою анульованого основного боргу, а 1654,32 долари США - сумою анульованих процентів.

Оскільки, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку, то база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів. А тому, суд не погоджується з розрахунком суми податку на доходи фізичних осіб позивачу, проведеним відповідачем.

Також судом встановлено, що в основу розрахунку взято курс валют Нацбанку на рівні 100 доларів США = 1295,1166. В той же час, за даними сайту НБУ офіційний курс валют на 21.10.2014 був встановлений на рівні 100 доларів США = 1295,0582, а той що визначений ПАТ "УкрСиббанк" у повідомленні про анулювання боргу позивача і, відповідно, у розрахунках відповідача діяв 20.10.2014(а.с.105).

За правилами пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до цього, внаслідок анулювання 21.10.2014 ПАТ "УкрСиббанк" основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 на рівні 15100,19 доларів США, відповідач мав підстави донарахувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі: 33000,96 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у відповідному періоді) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн. (десятикратний розмір мінімальної зарплати) х 15% = 1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить: 195556,25 грн. (15100,19 доларів США х 12,950582 = 195556,25) - 12180,00 грн. = 183376,25 грн. х 17% = 31173,96 грн. І загальна сума донарахованого податку: 1827,00 грн. + 31173,96 грн. = 33000,96 грн. Таким чином, і сума штрафної санкції складає: 33000,96 грн. х 25% = 8250,24 грн.

Відповідно до цього, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання у розмірі 4554,76 грн. (45805,96 грн. - 41251,20), в тому числі 3643,81 грн. (36644,77 грн. - 33000,96 грн.) - за основним платежем та 910,95 грн. (9161,19 грн. - 8250,24 грн.) - за штрафними санкціями, не відповідає критеріям правомірності, встановленим в статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування.

Нарахування ж податку на доходи фізичних осіб в частині основної суми прощеного позивачу боргу, тобто на суму неповернутого кредиту, в повній мірі відповідає вимогам податкового законодавства.

Покликання позивача на те, що в перерахунку на національну валюту він сплатив банку більше ніж отримав по кредиту (а.с.34) не приймаються судом, позаяк такий перерахунок передбачений лише пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, який в той же час визначає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Разом з тим, між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 жодних угод про зміну валюти зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.05.2008, укладено не було. Відповідно, вказана норма не може поширювати свою дію на їхні правовідносини.

В силу вимог п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В свою чергу, згідно з п.42.1 ст.42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. А згідно з п.42.2. - документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Таким чином відповідач законно і підставно сформував і надіслав позивачу податкову вимогу за №4871-23 від 23.11.2015.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Таким чином, з урахуванням задоволених вимог, сума судового збору, належна до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача складає: 551,20 х 50% = 275,60 гривень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 09.11.2015 визнати протиправним і скасувати в частині збільшення фізичній особі ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на 4554,76 грн. в тому числі 3643,81 - за основним платежем та 910,95 грн. - за штрафними санкціями.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 275,60 гривень.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.