Справа № 522/11941/17
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» липня 2017 р. Приморський районний суд міста Одеси

у складі: Головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення про примусове повернення в країну походження.

19.07.2017 року позивач подав адресоване суду письмове клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 48 від 27.06.2017 року про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині примусового повернення в країну походження з забороною в'їзду на територію України протягом 3 (трьох) років та зобов'язання його покинути територію України у термін до 28.06.2017 року, до ухвалення рішення суду в справі, а також просить заборонити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області здійснювати заходи щодо примусового видворення ОСОБА_1.

В обґрунтування клопотання позивач вказує, що відповідно до рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 48 від 27.06.2017 року громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 зобов'язаний покинути Україну до 28.06.2017 року із забороною вїзду на територію України строком на 3 роки. Також позивач зазначив, що вважає себе громадянином України та будь-яких дій, які грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства чи дій, які суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку він не вчинив та наміру вчиняти не має, а своїм адміністративним позовом він оскаржує протиправно прийняте рішення про примусове повернення до країни походження, то у випадку можливості задоволення позову захист його інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. При цьому, виїзд з України до розгляду справи по суті приведе до небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, також для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 48 від 27.06.2017 року про примусове повернення в країну походження гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині примусового повернення в країну походження з забороною в'їзду на територію України протягом 3 (трьох) років та зобов'язання його покинути територію України у термін до 28.06.2017 року, до ухвалення рішення суду в справі та заборони Головному Управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області здійснювати заходи щодо примусового видворення гр. ОСОБА_1.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом публічно-правового спору у даній справі є перевірка законності прийняття Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення №48 від 27.06.20167 року про примусове повернення громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1, а також про заборону його в'їзду в Україну на 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскарженого до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом із тим, частиною 3 статті 117 КАС України передбачено, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Відповідно до п. 17 Постанови №2 від 06.03.2008 року Пленуму Вищого Адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах:

- зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

- заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Крім того, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно з п. 1.11 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 24.04.2012 № 353/271/150, оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення не зупиняють їх дію, крім випадків, коли суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, який приймав або ініціював рішення та є обов'язковою для виконання.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України постанови № 1 від 25 червня 2009 року "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" (з наступними змінами і доповненнями), до вирішення адміністративної справи судом, у провадженні якого перебуває справа, може бути вжито передбачених статтею 117 КАС України заходів щодо забезпечення позовних вимог. Зокрема, якщо існує небезпека заподіяння шкоди інтересам іноземця чи особи без громадянства або якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим.

У разі примусового повернення іноземця або особи без громадянства рішення органів охорони державного кордону, органів внутрішніх справ (центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції) та органів Служби безпеки України про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України може бути оскаржено в суді. При цьому слід ураховувати, що суд має право зупинити рішення про примусове повернення з підстав та в порядку, передбаченому статтями 117-118 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 26 "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" у рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець повинен виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець зобов'язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Згідно оскаржуваного рішення №48 від 27.06.2016 ОСОБА_1 зобов'язаний покинути територію України у термін до 28.06.2017 року.

З огляду на викладене та враховуючи закінчення граничного строку для виконання позивачем рішення про примусове повернення, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 у спосіб зупинення дії оскаржуваного рішення до вирішення судом цієї адміністративної справи становитиме очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та зумовить ситуацію, при якій захист прав особи стане утрудненим або неможливим. При цьому, реалізація рішення та інші дії відповідача по видворенню та забороні в'їзду на територію України позивача, зробить, в тому числі, неможливою його участь у судовому процесі.

При цьому, суд враховує, що оскаржуване у даній справі рішення стосується основоположних конституційних прав громадянина України, зокрема, таких як, право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України тощо.

Суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню в частині зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 48 від 27.06.2017 року про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині примусового повернення в країну походження з забороною в'їзду на територію України протягом 3 (трьох) років та зобов'язання його покинути територію України у термін до 28.06.2017 року, до вирішення цієї адміністративної справи та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки є надмірним та фактично дублює першу вимогу клопотання.

Керуючись ст.ст. 117- 118 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 48 від 27.06.2017 року про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині примусового повернення в країну походження з забороною в'їзду на територію України протягом 3 (трьох) років та зобов'язання його покинути територію України у термін до 28.06.2017 року, до вирішення цієї адміністративної справи та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржено, про що протягом пяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя

20.07.2017