Справа № 815/3499/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3499/17

Справа № 815/3499/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, визнання протиправними та скасування карток відмов, -

СУТЬ СПОРУ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митницею безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів у спірних Рішеннях про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом при митному оформленні документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору та не містили розбіжностей. Митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» з метою митного оформлення товарів «трикотажне полотно…, текстиль…, швацька фурнітура…, взуття…, сумки…, рюкзаки…, гаманці…, одяг…, білизна…» подало до Київської міської митниці ДФС електронні митні декларації від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091424, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091425, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091426, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091428, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091429, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091433, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091439, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091445, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091440, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091443, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091446, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091456, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091493, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091490, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091511, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091512, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091487, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091488, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/091825, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/091867, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091938, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091940, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091942, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091974, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091987, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091996, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/092000, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092062, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092060, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092061, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092081, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092074, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092066, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092068, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092076, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092350, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092366, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092382, від 17.05.2017 року № UA100110/2017/092507, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092614, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092599, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092619, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092600, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092622, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092603, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092642, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092691, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092690, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092701, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092703, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092708, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092777, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092780, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092774, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092779, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092781, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092778, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092782, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092796, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092797, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092798, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092801, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092800, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092808, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092803, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092799, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092802, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092806, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092809, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092822, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092818, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092820, від 22.05.2017 року № UA100110/2017/092917, від 01.06.2017 року № UA100110/2017/094001, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/094148, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/094136, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094217, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094221, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094222, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094232, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094233, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094237, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094242, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094246, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094253, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094247, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094248, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094376, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094420, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/094585, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/094586, від 28.06.2017 року № UA100110/2017/096596.

Під час декларування товарів за вказаними електронними митними деклараціями ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» обрало основний метод визначення митної вартості товару (за ціною договору) та подало документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема: зовнішньоекономічний договір, рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, прайс-листи, коносаменти, міжнародні автомобільні накладні (CMR), акти фізичного огляду товарів, документи, що підтверджують вартість страхування, та інші документи, зазначені в графі 44 митних декларацій.

Однак митницею за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийняті рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, що слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування, які є аналогічними за своїм змістом та полягають у наступному: відповідно до положень п.5 контракту від 27.04.2017 року № 2704-17 розрахунки здійснюються за фактично поставлений товар, проте в інвойсах не обумовлені терміни відстрочки платежу; відповідно до п.3 контракту від 27.04.2017 року № 2704-17 продавець зобов’язаний поставити покупцеві товар у строки, зазначені у інвойсах, проте у інвойсах не зазначені строки поставки; у страхових полісах відсутній номер інвойсу та контракту за яким здійснюється митне оформлення вантажу, що унеможливлює впевнитись відповідно до якої партії товару страхувався вантаж, хоча такі графи в страховому полісі передбачені; в експортних деклараціях не зазначені данні про інвойс та контракт відповідно до якого відбувалась поставка, хоча такі графи в експортних деклараціях передбачені; надані прайс-листи на умовах поставки CIF Одеса (Чорноморськ) вказують на суб’єктивну спрямованість даних пропозицій та суперечать самій суті прайс-листа; в деяких випадках партію товару застраховано та експортовано раніше ніж укладено контракт та інвойс; у деяких випадках в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п.5 ст.54, п.1, п.4 ст.337, ст.320 Митного кодексу України встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками; у двох випадках в якості розбіжності вказано про те, що сума партії товару не відповідає сумі, зазначеної в страховому полісі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів (ч.3 ст.53 Митного кодексу України).

Статтею 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З урахуванням положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України товари було випущені у вільний обіг за митними деклараціями від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091430, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/091431, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091434, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091435, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091436, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091438, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091444, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091447, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091448, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091449, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/091450, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/091491, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091499, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091500, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091513, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/091514, від 10.05.2017 року № UA100110/2017/091710, від 10.05.2017 року № UA100110/2017/091781, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/091882, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/091902, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091952, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091971, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/091972, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/092007, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/092011, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/092019, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/092025, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092080, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092082, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092083, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092088, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092087, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092089, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092090, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/092094, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092407, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092418, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/092433, від 17.05.2017 року № UA100110/2017/092524, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092625, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092629, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092637, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092639, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092640, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092643, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/092648, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092710, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092713, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092714, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092719, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/092734, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092787, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092788, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092789, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092790, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092791, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092792, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/092793, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092804, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092805, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092810, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092811, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092813, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092814, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092815, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092816, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092817, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092819, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092823, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092824, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092825, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/092826, від 22.05.2017 року № UA100110/2017/093000, від 01.06.2017 року № UA100110/2017/094033, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/094178, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/094180, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094224, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094227, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/094228, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094235, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094236, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094244, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094245, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/094256, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094321, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094323, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094333, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094496, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/094534, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/094620, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/094651, від 28.06.2017 року № UA100110/2017/096597 зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України у загальному розмірі 38436671,91 грн., у т.ч. ввізного мита 11494666,83 грн. та ПДВ 26942005,08 грн.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

З аналізу наведених норм вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Суд вважає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та згідно яких скориговано митну вартість товарів, з огляду на наступне.

Щодо не обумовлення термінів відстрочки платежу, то суд зазначає, що вказана обставина не є ціноутворюючим фактором, відсутність цієї інформації не може свідчити про заниження митної вартості товару. До того ж, інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю. Також, в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Аналогічно, не зазначення в страхових документах або експортних деклараціях даних про інвойс чи контракт відповідно до яких відбувалась поставка також не є ціноутворюючим фактором та не впливає саме на числове значення складових митної вартості товарів. Декларантом подано до органу доходів і зборів всі необхідні документи, які у своїй сукупності давали змогу митниці визначити митну вартість товару за ціною договору.

Крім того, страхування як і митне очищення експорту товарів здійснювалось контрагентом, а позивач є самостійним суб'єктом господарювання та не може нести юридичної відповідальності за повноту відомостей, які наведені у страхових документах та експортній декларації. При цьому, відомості, що містяться у страхових полісах та декларації країни експорту, дозволяють ідентифікувати експортну операцію з конкретною поставкою товару, отже відсутність в них даних про інвойс чи контракт не є підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо необумовлення у інвойсах строків поставки товарів, що на думку митного органу є розбіжністю, то суд зазначає, що вказане жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості товарів тим більше, що товар був поставлений та розмитнений в режимі імпорту на митній території України.

Стосовно зазначення митницею в деяких рішеннях про коригування митної вартості товарів про обставини, що партію товару застраховано та експортовано раніше ніж укладено контракт та інвойс, то суд погоджується з позицією позивача, що вказане не є розбіжністю з огляду на наступне.

В зовнішньоекономічних торгівельних відносинах можливі випадки коли продавець заключає контракт з покупцем, страхує товар, відправляє його на експорт, а покупець в силу різних чинників відмовляється від поставленого товару. При цьому, продавець може укласти контракт на поставку таких товарів з іншим покупцем. У такому випадку виникає ситуація коли страхування вантажу та експортування товару продавцем здійснюється раніше за укладення контракту з остаточним покупцем товару та виставлення останньому інвойсу до сплати. Тобто, вказане не є розбіжністю, а є звичайною ситуацією у зовнішньоекономічних торгівельних відносинах.

Щодо зазначення митницею у рішеннях про коригування митної вартості товарів від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000541/2, № UA100110/2017/000542/2 в якості розбіжності про те, що сума поставленої партії товару не відповідає сумі, зазначеної в страховому полісі, то суд звертає увагу, що вартість товару в інвойсі та страховому полісі може не співпадати, оскільки страховий поліс зазвичай покриває повну вартість вантажу з додаванням відсотка на супровідні витрати страхової компанії.

Крім того, поставка товарів за вказаним зовнішньоекономічним договором здійснювалась на умовах CIF Інкотермс 2010. Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов'язок понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення; на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Відповідно до положень ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням; витрати на навантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування товару.

Зі змісту наведеної норми випливає, що такі складові митної вартості товарів додаються до митної вартості тільки в тому випадку, якщо вони не включені в ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті. Оскільки декларант не здійснював будь-яких витрат на страхування ввезеного товару, тому підстав для включення таких витрат до митної вартості оцінюваних товарів немає.

Отже, виявлені на думку митного органу недоліки у страхових документах, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту (CIF), не впливають на правильність визначення позивачем митної вартості товарів.

Висновки митного органу стосовно того, що зазначення у прайс-листі умов поставки CIF Одеса (Чорноморськ) вказує на суб’єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа як такого, є невмотивованими, оскільки на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд.

Чинним національним та міжнародним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс-лист, з огляду на що жодна інформація, викладена в прайс-листі, не суперечить його суті.

При цьому, контролюючим органом не доведено того, що певні недоліки, які на думку відповідача мають місце в прайс-листах, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України прайс-лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Також, у спірних рішеннях про коригування митної вартості митницею зазначено, що в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п.5 ст.54, п.1, п.4 ст.337, ст.320 Митного кодексу України встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками.

З цього приводу суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, тощо).

Суд зазначає, що всі спірні рішення про коригування митної вартості товарів крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містять жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Згідно з ч.3 ст.5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з ст.6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

Відповідно до положень зі ст.ст.179, 189, 190 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В порушення ч.3 ст.53 Митного кодексу України у митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів, оскільки подані декларантом документи не містили розбіжностей.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Тобто, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд встановив, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та видаючи картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, діяв не у відповідності та не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та видані на підставі них картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та належать до скасування.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до задоволення.

Крім того, суд своєю ухвалою від 10.07.2017 року відстрочив позивачу сплату судових витрат до ухвалення рішення у справі.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до квитанції від 06.07.2017 року позивач сплатив судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Разом з цим, за звернення до суду з вказаним адміністративним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір в загальному розмірі 294400,00 грн.

Оскільки відстрочка по сплаті збору була надана судом до ухвалення рішення у справі та позивачем не надано доказів здійснення сплати судового збору, то суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» на користь Державного бюджету України суму несплаченого судового збору у розмірі 292800,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Митним кодексом України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 06.05.2017 року № UA100110/2017/000512/2, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/000513/2, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/000514/2, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/000515/2, від 06.05.2017 року № UA100110/2017/000516/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000517/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000518/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000519/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000520/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000521/2, від 07.05.2017 року № UA100110/2017/000522/2, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/000523/2, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/000524/2, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/000525/2, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/000526/2, від 08.05.2017 року № UA100110/2017/000527/2, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/000528/2, від 09.05.2017 року № UA100110/2017/000529/2, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/000530/2, від 11.05.2017 року № UA100110/2017/000531/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000532/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000533/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000534/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000535/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000536/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000537/2, від 12.05.2017 року № UA100110/2017/000538/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000539/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000540/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000541/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000542/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000543/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000544/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000545/2, від 13.05.2017 року № UA100110/2017/000546/2, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/000500/2, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/000551/2, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/000552/2, від 17.05.2017 року № UA100110/2017/000553/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000554/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000556/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000557/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000558/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000559/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000560/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000561/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000564/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000565/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000566/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000567/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000568/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000570/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000571/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000572/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000573/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000574/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000575/2, від 20.05.2017 року № UA100110/2017/000576/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000577/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000578/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000579/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000580/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000581/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000582/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000583/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000584/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000585/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000586/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000587/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000588/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000589/2, від 21.05.2017 року № UA100110/2017/000590/2, від 22.05.2017 року № UA100110/2017/000591/2, від 01.06.2017 року № UA100110/2017/000592/2, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/000593/2, від 02.06.2017 року № UA100110/2017/000594/2, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/000596/2, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/000597/2, від 03.06.2017 року № UA100110/2017/000598/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000599/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000600/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000601/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000602/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000603/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000604/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000605/2, від 05.06.2017 року № UA100110/2017/000606/2, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/000607/2, від 06.06.2017 року № UA100110/2017/000608/2, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/000609/2, від 07.06.2017 року № UA100110/2017/000610/2, від 28.06.2017 року № UA100110/2017/000612/2.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39422888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 40825989) судовий збір у розмірі 294400 (двісті дев’яносто чотири тисячі чотириста) гривень.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко