Справа № 464/5625/15-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7460/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року про повернення заяви, поданої в порядку ч.9 ст.267 КАС України, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третьої особи - відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку ч.9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив визнати протиправною бездіяльність суб'єктів владних повноважень - Виконавчого комітету Львівської міської ради, управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2016 року у адміністративній справі № 464/5625/15-а.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року заяву ОСОБА_1, подану в порядку ч.9 ст.267 КАС України, повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що заявником не дотримано визначеного ч.9 ст.267 КАС України десятиденного строку для подання заяви про визнання бездіяльності відповідачів протиправною, не надано обґрунтованих пояснень щодо причин пропуску строку, не наведено жодних обставин та не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду з даною заявою.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу, задовольнивши вимоги заяви, поданої в порядку ч.9 ст. 267 КАС України.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2016 року по справі №464/5625/15-а, з врахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 на запит від 20 червня 2016 року письмової інформації про всі земельні ділянки комунальної власності у межах окремих районів м.Львова, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову; зобов»язано виконавчий комітет Львівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про всі земельні ділянки комунальної форми власності у межах окремих районів м.Львова, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову.

Вважаючи бездіяльність суб'єктів владних повноважень - Виконавчого комітету Львівської міської ради, управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо виконання зазначеного судового рішення протиправною, позивач звернувся до суду в порядку ч.9 ст. 267 КАС України із відповідною заявою.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст .14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В силу норми частини дев'ятої статті 267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Заява підлягає розгляду та вирішенню у разі її відповідності вимогам щодо форми, строку та порядку подання.

Разом з тим, заявником не дотримано строку звернення із заявою в порядку, передбаченому ч.9 ст. 267 КАС України. Водночас на розгляд суду не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження поважності причин пропуску строку для подання такої заяви.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що про порушення прав у зв'язку з протиправною бездіяльністю відповідачів, пов'язаної з виконанням постанови Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2016 року у справі № 464/5625/15-а, заявнику було відомо ще у 2016 році.

Слід зазначити, що закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, оскільки із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб'єктів владних повноважень, пов'язаної з виконанням судового рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду лише 22.03.2017, колегія суддів приходить до висновку про пропущення встановленого ч.9 ст.267 КАС України строку звернення до суду із такою заявою, що відповідно до вимог цієї статті має наслідком повернення заяви заявнику.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про неможливість позивача звернутись із заявою про порушення його прав внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, пов'язаної із виконанням рішення суду, у порядку та строки, встановлені КАС України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 червня 2017 року про повернення заяви, поданої в порядку ч.9 ст.267 КАС України, у справі № 464/5625/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала складена в повному обсязі 01.08.2017.