Справа № 607/5454/17
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2017 Справа №607/5454/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення йому-судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.12.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, роботу на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області, з суми 28160грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після звільнення його з посади судді апеляційного суду Тернопільської області 08 грудня 2016 року відповідачем було призначено йому довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. В подальшому він звернувся до відповідача з вимогою про проведення перерахунку та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, однак йому було відмовлено у проведенні перерахунку. Вважає, що відповідач неправомірно не зарахував йому відповідні періоди навчання та роботи на вищезазначених посадах в органах прокуратури, що призвело до зменшення розміру довічного грошового утримання судді, яке повинне виплачуватись йому в розмірі 90 % грошового утримання судді. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.09.1980 року по 27.06.1985року навчався на денній формі навчання юридичного факультету Львівського державного університету ім.І.Франка, після закінчення університету відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_1 з 08.08.1985року по 18.08.1993року працював на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області. 07.07.1998 року ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Тернопільського міського суду Тернопільської області, з 27.03.2004року по 10.09.2012року займав посаду судді Тернопільського міськрайонного суду, а з 11.09.2012року по 16.12.2016року працював на посаді судді Апеляційного суду Тернопільської області.

Рішенням Вищої ради юстиції від 08 грудня 2016 року № 3133/0/15-16 ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку у зв'язку з поданням відповідної заяви.

На виконання рішення Вищої ради юстиції 16 грудня 2016 року наказом голови апеляційного суду Тернопільської області № 265-к ОСОБА_1 звільнений із займаної посади у зв'язку із відставкою.

Крім того, 20 лютого 2009 року ОСОБА_1, як судді Тернопільського міськрайонного суду, який мав право на відставку, оскільки судовий стаж становив 20 років і він продовжував працювати на посаді судді, наказом Тернопільського міськрайонного суду №12-к від 20.02.2009 року було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати.

Дане рішення було прийнято у відповідності до погодження Державної судової адміністрації України, що відповідає вимогам ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-Х11, постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865, із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008р. № 545.

В подальшому розмір щомісячного грошового утримання збільшувався на 2 відсотки за кожний відпрацьований рік на посаді судді, та наказом №18-к по Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області від 04 лютого 2011 року встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84 відсотки місячної заробітної плати (стаж роботи 22 роки).

На час звільнення ОСОБА_1 станом на 16.12.2016 року, його стаж становив 28 років 10 місяців 7 днів стажу судді, який дає право на відставку.

Відповідно до повідомлення Тернопільського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Тернопільської області від 03.02.2017р. №35/0-11, при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано страховий стаж 36 років 1 місяць 6 днів, з яких стаж на посаді судді - 18 років 5 місяців 12 днів.

В той же час, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у листі від 21 квітня 2017 року, за № 138/о-11 своє рішення мотивує тим, що щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 призначено у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ, який набрав чинності з 30.09.2016 року, згідно якого визначено вичерпний перелік підстав, що зараховуються до стажу роботи на посаді судді та не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, роботи на посадах слідчого, прокурора, помічника прокурора в органах прокуратури, до стажу роботи на посаді судді.

Проте, такий висновок Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області не відповідає положенням Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402- VІІІ.

Так відповідно до абзацу четвертого пункту 34 розділу XIІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ, який набрав чинності з 30.09.2016 року, із змінами внесеними Законом України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 року № 1798-VІІІ - "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

На посаду судді Тернопільського міського суду Тернопільської області Очеретяний Є.В. був призначений 07 липня 1998 року.

З огляду на зазначене, зазначенні правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992р. №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності ним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ, встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу другого пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402- VІІІ, який набрав чинності з 30.09.2016 року, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі постанова № 865) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Наведене підтверджується: довідкою про стаж роботи ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і складає 28 років 10 місяців 07 днів, копією трудової книжки, копією диплому, наказами про встановлення грошового утримання, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, як вбачається із тексту рішення Вищої ради юстиції №2583/0/15-16 від 19.09.2016року «Про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у зв'язку із поданням заяви про відставку» ОСОБА_1, крім стажу роботи на посаді судді, має також 10 років 5 місяців стажу, який складається з роботи на посаді стажера прокуратури Індустріального району міста Дніпропетровська, стажера на вакантній посаді слідчого прокуратури Індустріального району міста Дніпропетровська, слідчого прокуратури Індустріального району міста Дніпропетровська, старшого слідчого прокуратури Індустріального району міста Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області по нагляду за виконанням законів про неповнолітніх прокуратури Тернопільської області, старшого помічника прокурора області з питань інформатики і комп'ютеризації прокуратури Тернопільської області та половини строку навчання на денній формі в Львівському ордені Леніна державному університеті імені Івана Франка. Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 28 років та 5 місяців, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку.

Проте, як встановлено в судовому засіданні Тернопільським об'єднаним Управлінням пенсійного фонду України Тернопільської областібуло призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, половину строку навчання за період з 01.09.1980 року по 27.06.1985року на денній формі навчання юридичного факультету Львівського державного університету ім.І.Франка та робота в період з 08.08.1985року по 18.08.1993року посадах в органах прокуратури не була врахована при нарахуванні розміру помісячного довічного грошового утримання.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про проведення перерахунку та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді.

Листом від 21.04.2017 року за № 138/О-11 Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило позивача про те, що йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді згідно ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ, який набрав чинності 30.09.2016 року та відмовлено у проведенні перерахунку.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІ, встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 року прийнято нову редакцію ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до ст. 135 якого до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Аналогічні положення містяться в ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIІI (набрав чинності 30.09.2016 року).

Незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні стажу судді не передбачає зарахування відповідного періоду навчання та періоду роботи на посадах прокурорів і слідчих, позивач ОСОБА_1 має стаж роботи, який дає право на відставку, достатній і без врахування стажу роботи на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури та половини строку навчання за денною формою та набув право на відставку та виплату довічного грошового утримання судді у відставці до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (набув чинності 28 березня 2015 року), та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року (набрав чинності 30.09.2016 року), а тому за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набуття ним права на відставку.

До такого висновку суд дійшов, виходячи із приписів ст. 58 Конституції України, а саме, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, у рішенні Конституційного суду України в справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004р. № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004р. № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї та практику Суду як джерело права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 pоку), в справі "Pine Valley Developments Ltd та інші проти Ірландії" (№ 12742/87 від 29 листопада 1991 року), «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, - Європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб»єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям.

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, працюючи суддею апеляційного суду Тернопільської області, мав законні сподівання на зарахування, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, стажу роботи на посадах в органах прокуратури, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

У постанові Верховного Суду України у справі № 21-6664а15 від 06.07.2016 року, суд висловив правову позицію, згідно якої, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», який визначає, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. А також згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 року в справі № 21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином суд вважає, що при визначенні стажу роботи судді, який дає право на відставку та виплату довічного грошового утримання слід враховувати половину строку навчання за денною формою наюридичному факультеті Львівського державного університету ім.І.Франка та роботу на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області, що складає 28 років 10 місяців 7 днів, та становить більше 10 відсотків щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, а тому підлягає перерахуванню у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Оскільки Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області порушило права позивача, вимога ОСОБА_1 про зобов'язання Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку, навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім.І.Франка та роботу посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області, підлягає до задоволення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання протиправними дій Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення ОСОБА_1 - судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.12.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши позивачу до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, період роботи на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області, з суми 28160 гривень без обмеження граничного розміру, із врахування раніше виплачених сум.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, право компенсування судових витрат, понесених стороною на користь якої ухвалено рішення, визначене ст. 94 КАС України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум підлягає до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 17,50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 ч.1, 256 ч.1 п.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 19, 22, 58, 92 , 120, 126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення ОСОБА_1 - судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання - протиправними.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Львівському ордені Леніна державного університету ім.І.Франка, період роботи на посадах стажиста прокуратури, стажиста слідчого прокуратури, слідчого прокуратури, старшого слідчого прокуратури в органах прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська, прокурора слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, помічника прокурора області та старшого помічника прокурора Тернопільської області.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19 грудня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, з суми 28160грн., без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Постанова в частині виплати щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум підлягає до негайного виконання

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640грн. відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк