Справа № 334/8508/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.06.2017
Справа № 334/8508/16-а
Провадження № 2-а/334/180/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Гопка Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому вказав, що він 09.12.2016 року о 11 год. 50 хв., керуючи автомобілем DAEWOO-LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Соборний, навпроти будинку № 36 в бік по вул. Троїцького у м.Запоріжжя був зупинений інспектором поліції ОСОБА_2, який звинуватив його, що він нібито здійснив зїзд на зупинку на смузі маршрутних транспортних засобів позначеній дорожнім знаком "5.11" не обумовлену п. 17.2 ПДР, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР та нібито не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (г), а також свідоцтво транспортного засобу про реєстрацію, чим порушив п. 2.16, та склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення. орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/20І5 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Відповідно до ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляд) справи. Оскільки ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою Управління патрульної поліції м. Запоріжжя. Проте, інспектор Турків Максим Васильович положень закону не дотримався га розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 суттєво порушив його права та не надав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАГІ щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор Турків М.В. пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.

Таким чином, вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі; позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Просить скасувати постанову серії ЛР № 766027 від 09.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП у м.Запоріжжя ДПП старшого лейтенанта ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на адміністративний позов, в яких вказав, що з позовом він не згоден, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячі з наступного.

19.12.2016 року, знаходячись на охороні громадського порядку та контролю за дотриманням Правил дорожнього руху в м. Запоріжжі, на маршруті патрулювання ним було візуально виявлено транспортний засіб, водій якого здійснив зупинки на смузі для руху маршрутних транспортних засобів позначеній дорожнім знаком "5.11", чим порушив вимогу п. 17.1 ПДР України.

Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст.19 Конституції України - органи державної влади органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст 6 КУпАП: органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Враховуючи ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" - Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"

1. Поліція відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

- вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

- регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

Відповідно до ПДР України, а саме пунктів:

- учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

- кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, Повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

- особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керуючись п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" Зупинення транспортного засобу: Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі - якщо водій порушив Правила дорожнього руху, було прийнято рішення про зупинення вищевказаного транспортного засобу для з'ясування всіх обставин по справі.

Зупинившись, та вийшовши зі службового автомобіля, підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився позивач, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимогу п.17.1 ПДР.

Оскільки згідно ч.1 п.2 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вислухавши заяви та пояснення Позивача, Відповідач наголосив, що вони не відповідають дійсності і Позивач вчиняє спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, також стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (28.05.2016 року), колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП відносно нього була винесена постанова у справі про таке правопорушення.

Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до районного суду у порядку, визначеному КАСУ з особливостями встановленими КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає рішення, яким залишає постанову без змін, а позов без задоволення; скасовує постанову і надсилає її на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 17.1. ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Судом встановлено, що 09.12.2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 766027 відносно ОСОБА_1 та визнано його винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

З вищевказаної постанови вбачається, що 09.12.2016 року о 11 год. 50 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем DAEWOO-LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Соборний, навпроти будинку № 36 в бік по вул. Троїцького у м.Запоріжжя, здійснив зїзд на зупинку на смузі маршрутних транспортних засобів позначеній дорожнім знаком "5.11" не обумовлену п. 17.2 ПДР, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР та нібито не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (г), а також свідоцтво транспортного засобу про реєстрацію, чим порушив п. 2.16 ПДР України.

Наданий суду відеозапис правопорушення не доводить вини ОСОБА_1 у тому, що він здійснив зїзд на зупинку на смузі маршрутних транспортних засобів позначений дорожнім знаком "5.11".

Заперечення інспектора поліції ОСОБА_2 містять відомості якими повинен керуватись поліцейський у свої роботі. Втім, доказів правопорушення вони не містять.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Висновок відповідача про вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення ґрунтується лише на підставі складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові не відображено, на підставі чого посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Відсутність у постанові посилання на пояснення свідків правопорушення дозволяє дійти висновку, що при фіксуванні даного адміністративного правопорушення пояснення свідків не відбирались.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обовязок доказування, цей обовязок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України, яка встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача щодо відсутності достатніх доказів допущення ним порушень ПДР. Суду не було надано матеріали, що були або мали бути взяті до уваги відповідачем при прийнятті рішення в адміністративній справі.

Таким чином, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення суду не надано.

Таким чином, застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. є незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, ст.ст. 251, 287, 288, 299 КУпАП України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серія АР № 766027 від 09.12.2016 року по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 та ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу в розмірі 510 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.О.Ісаков