Справа № 203/1406/17 (2-а/0203/108/2017)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2017 рокусправа № 203/1406/17 (2-а/0203/108/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

за участю:

представників відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

позивача: ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року у справі №203/1406/17 (2а/0203/108/2017) за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м. Дніпрі раді про поновлення на роботі, зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

19 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати накази Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради №26-0 від 10.03.2017 року «Про звільнення ОСОБА_3», та №63 від 30.12.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління», поновити його на посаді, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.03.2017 року по дату поновлення на роботі.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з 18.07.2016 року по 10.03.2017 року позивач займав посаду заступника начальника управління - начальника контрольно-юридичного відділу. Наказом від 30.12.2016 року №63 був повідомлений про ліквідацію з 06.03.2017 року контрольно-юридичного відділу та скорочення його посади. Наказом від 10.03.2017 року №26-0 його було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Позивач зазначає, що рівнозначна посада йому запропонована не була. Посилаючись порушення відповідачем вимог п.5 ч1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п.1.3 Порядку організації роботи виконавчих органів Кіровської районної у м.Дніпрі ради, затвердженого рішенням виконкому ради №19 від 15.01.2016 року, зазначає про порушення порядку прийняття рішення про скорочення штату в управлінні, зокрема, скорочення штату не було обґрунтовано з економічної точки зору, крім того йому не було повідомлено за 2 місяці про скорочення штату.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, посилаючись на доводи викладені в позові, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.07.2016 року позивача було призначено на посаду заступника начальника управління - начальника контрольно-юридичного відділу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради, цього ж дня ОСОБА_3 прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 13 ранг відповідної 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради від 30.12.2016 року №63 «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління» з 06.03.2017 року ліквідовано контрольно - юридичний відділ управління та скорочено посаду заступника начальника управлннія, на якій працював позивач.

Згідно наказу №26-0 від 10.03.2017 року заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради 10.03.2017 року ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення зазначено наказ №63 від 30.12.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління».

Вважаючи своє звільнення протиправним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наказ №63 від 30.12.2016 року було прийнято у зв'язку з наявністю об'єктивних підстав, в свою чергу, звільнення позивача відбулось у відповідності до вимог 49-2 КЗпП. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з частиною 1 статті 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частина 2 статті 42 КЗпП України визначає перелік працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, зокрема сімейним - при наявності двох і більше утриманців (пункт 1); особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком (пункт 2); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (пункт 3).

Для перевірки переважного права на залишення на роботі повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині 2 статті 42 КЗпП.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказ №63 від 30.12.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління» був прийнятий начальником управління на виконання п. 5 плану чергових заходів щодо забезпечення у Дніпропетровській області досягнення цільових показників мінімальної кількості домогосподарств, яким повинні бути призначені житлові субсидії на виконання Доручення голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 09.11.2016 року.

Так, на виконання Доручення управлінням було складено План першочергових заходів на 2016-2017 роки щодо забезпечення досягнення цільових показників мінімальної кількості домогосподарств, яким повинні бути призначені житлові субсидії, згідно п. 2 Плану Управління повинно було вжити заходів щодо залучення додаткової кількості працівників до роботи з призначення та надання житлових субсидій, зокрема шляхом перерозподілу працівників між структурними підрозділами управління праці та соціального захисту населення.

Тому, виходячи із вимог затвердженого плану, наказом начальника управління №63 від 30.12.2016 року було ліквідовано відділи та скорочено посади, в тому числі контрольно-юридичний відділ та посада заступника начальника Управління - начальника контрольно - юридичного відділу.

Встановлені обставини справи також свідчать, що 30.12.2016 року на момент попередження позивача про наступне вивільнення з 03.03.2017 року ОСОБА_3 було запропоновано перейти на будь-яку з вакантних посад в Управлінні, що підтверджується повідомлення про запропоновані посади. Так, 03.2017 року позивачу пропонувалось зайняти одну з 9 вакантних посад, 25.01.2017 року одну з 10 вакантних посад ( в тому числі спеціаліста - юрисконсульта контрольно-ревізійного відділу), від яких він відмовився. Також, матеріали справи містять докази того, що 22.02.2017 року та 10.03.2017 року позивачу також пропонувались посади в Управління, шляхом надання відповідних повідомлень, однак від підписання вказаних повідомлень позивач відмовився, про що складено акти, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, як зазначає відповідач, що не спростовано під час розгляду справи, під час прийняття рішень про скорочення посади ОСОБА_3 та звільнення його з роботи, не відбулось порушень його переважного права на залишенні на роботі, оскільки в Управлінні немає працівників, які б займали аналогічну посаду та виконували б таку ж роботу як позивач, або могли б бути звільнені замість нього. Тобто, в даному випадку, враховуючи що позивач займав керівну посаду, яка обліковувалась як одна в штатному розписі та яку було скорочено, роботодавцем не вирішувалось питання щодо залишення будь-якого іншого працівника на аналогічній посаді, не вирішувалось і питання щодо продуктивності праці працівників або наявності інших обставин, які свідчать про переважне право залишення одного з працівників на посаді.

В свою чергу, посадовий оклад, посадова інструкція головного спеціаліста - юрисконсульта контрольно-юридичного відділу, посада якого була запропонована позивачу, співпадають з окладом та інструкцією посади, з якої його було звільнено

При цьому, доводи позивача про те, що йому незаконно не було запропоновано посаду заступника начальника відділу опрацювання документів щодо призначення усіх видів соціальної допомоги, а 03.01.2017 року на вказану посаду було призначено ОСОБА_4, чим порушено його права та інтереси, суд вважає необґрунтованими, оскільки як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_4 з 2002 року працює у відділі опрацювання документів щодо призначення усіх видів соціальної допомоги, має відповідні кваліфікацію та досвід, за поясненнями відповідача вона не має дисциплінарних стягнень, між тим, позивач працював на посаді начальника контрольно-юридичного відділу, тобто мав досвід щодо вирішення саме юридичних питань, та станом на час звільнення мав догану.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства про працю під час прийняття наказів про скорочення посади та звільнення позивача з роботи, що свідчить про відсутність порушення прав та інтересів позивача, зокрема і права на переважне залишення на роботі.

Щодо доводів позивача про те, що начальник Управління не мала права приймати рішення про скорочення посад в Управлінні, суд зазначає наступне.

Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради є виконавчим органом вказаної ради та має статус юридичної особи.

Рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради (на теперішній час Центральна районна у м.Дніпрі рада) №6/1 від 17.12.2015 року у відповідності до ст.11, п.5 ч.1 ст.26, ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було затверджено структуру виконавчих органів ради, загальну чисельність апарату ради та її виконавчих органів, положення про виконавчі органи ради.

Згідно додатку №1 до вказаного рішення, зокрема, було визначено Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, як самостійний виконавчий орган ради та затверджено його загальну чисельність - 54 штатних одиниці.

Рішенням виконкому Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №19 від 15.01.2016 року на підставі ст.ст.52,53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також рішення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №6/1 від 17.12.2015 року, було затверджено Порядок організації роботи виконавчих органів ради в новій редакції, що є додатком до вказаного рішення.

Пунктом 1.3 вказаного Порядку визначено, що структура виконавчих органів районної у м.Дніпропетровську ради, загальна чисельність апарату ради та ї виконавчих органів, витрати на їх утримання затверджуються за пропозицією голови ради рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради.

Пунктом 9.9 Порядку встановлено, що призначення та звільнення з посад керівників виконавчих органів ради, спеціалістів виконавчих органів районної ради (крім самостійних), службовців, робітників ради, здійснюється розпорядженням голови ради.

Відповідно до п.3.4 Положення про управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради, затвердженого рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №1/4 від 30.06.2016 року, в редакції рішення Центральної районної у м.Дніпрі ради №7/8 від 16.12.2016 року, визначено повноваження начальника Управління щодо затвердження організаційної структури управління, положення про структурні підрозділи управління і функціональні обов'язки працівників; призначення та звільнення з посад працівників управління.

Отже, враховуючи, що Управління є самостійним виконавчим органом Центральної у м. Дніпрі ради, та з огляду на те, що повноваження начальника Управління щодо затвердження структури Управління та звільнення працівників з посад прямо передбачені Положенням про Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м. Дніпрі ради, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що начальником Управління правомірно у відповідності до вимог Закону та в межах власних повноважень прийнято наказ №63 від 30.12.2016 року.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а підстави для її змін або скасування постанови в межах доводів апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року у справі №203/1406/17 (2а/0203/108/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Л.А. Божко