Справа № 644/3904/17
Суддя: Шевченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/3904/17
Провадження № 2-а/644/171/17
ПОСТАНОВА

іменем України

25 липня 2017 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління служби безпеки України в Харківській області про зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Позивач подав в суд вказаний вище позов, в якому просив суд визнати дії УСБУ в Харківській області щодо не включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення одноразових видів, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії, зобов'язати УСБУ в Харківській області підготувати нову довідку про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням таких видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії. Зобов'язати головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення включивши в розмір грошового забезпечення: матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії. Зобов'язати головне управління пенсійного фонду України надати до суду звіт про виконання судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України. Стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір відповідно дост. 94 КАС України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2014 року його було звільнено у запас СБУ наказом Голови СБУ № 758-ос від 20 квітня 2014 року за пп. «а» п. 61 та пп. «б» п. 63 (за станом здоров'я) Положення «Про проходження військової служби військовослужбовцями служби безпеки України» та встановлено вислугу років для призначення пенсії у розмірі 32 років.

З 22.04.2014 року він перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 р. З відповіді інституту підготовки кадрів для СБУ НЮУ ім. Я. Мудрого вбачалось, що при призначенні йому пенсії не було враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась пенсія одноразових видів грошового забезпечення, таких як: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії. З метою врегулювання виниклої помилки позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з проханням здійснити перерахунок пенсії, на що отримав відмову від 29.03.2017 року, яка вмотивована тим, що одноразові додаткові види грошового забезпечення мають одноразовий а не постійний характер. Таку відмову позивач вважає незаконною.

Головное управління пенсійного фонду України в Харківській області проти позову заперечувало, посилаючись в письмових поясненнях на те, що такі види грошового забезпечення не передбачені п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Окрім того, вони не носять постійного характеру. Також зазначила, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 р. у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з приводу: чи є наведений в них перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вичерпним; чи в цей перелік можуть включатися й інші види грошового забезпечення, перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення є вичерпним.

Управління служби безпеки проти позову заперечувало, посилалось на те, що управління служби безпеки не готувало довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1, а отримана вона була з інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ національного юридичного університету ім. Я. Мудрого.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2014 року наказом голови Служби безпеки України № 758-ос було звільнено позивача з військової служби за станом здоров'я. З 25 квітня 2014 року йому призначено пенсію у розмірі 80 % від грошового забезпечення у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Як видно з пояснень учасників процесу, пенсію позивачу було призначено на підставі подання Управління Служби безпеки України в Харківській області про призначення пенсії, довідки Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Ярослава Мудрого року про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії та інших документів.

Як вбачається з довідки ІПЮК про додаткові види грошового забезпечення, у довідці не було зазначено всього грошового забезпечення позивача, з якого мала би бути вирахувана пенсія. Зокрема, при призначенні пенсії не було враховано одноразові додаткові види грошового забезпечення.

29.03.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу у перерахунку йому пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії, посилаючись на те, дані випали не входять до складу грошового забезпечення, на підставі яких нараховується пенсія.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 р. Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 р., в редакції, що діяла на момент звільнення позивача, Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 р.

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З аналізу ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у взаємозвязку з ч. 2ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що пенсія обчислюються з розміру грошового забезпечення. Склад грошового забезпечення визначається ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки до складу грошового забезпечення входять одноразові види грошового забезпечення, то до грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія мають входити також одноразові види грошового забезпечення.

Матеріальна допомога на оздоровлення передбачена ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Тим же пунктом Постанови № 1294 передбачена матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1.1.2. Наказу Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 р. «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету» заохочення за бюджетною класифікацією також відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, заохочення та винагорода за тривалість безперервної військової служби відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Щодо посилання відповідачів на рішення Конституційного суду України від 13.05.2015 р. у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з приводу: чи є наведений в них перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вичерпним; чи в цей перелік можуть включатися й інші види грошового забезпечення, слід зазначити наступне. Як вбачається зі змісту вказаного рішення КСУ предметом тлумачення є перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення передбачений ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зі змісту ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» можна зробити висновок, що додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців поділяються на щомісячні та одноразові. Зі змісту рішення КСУ не вбачається, тлумачення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також слід зазначити що статтею 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»встановлені умови перерахунку пенсій військовослужбовцям: у звязку зі зміною видів грошового забезпечення або у звязку з введенням нових щомісячних видів грошового забезпечення. Предметом спору за даним позовом є перерахунок пенсії у звязку з неправильним обчисленням пенсії при її призначенні. З огляду на вищезазначене правовідносини, які виникають за даним позовом є відмінними від тих, яким надано офіційне тлумачення рішенням Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2015, а відтак правові позиції наведеного рішення застосовані до даної справи бути не можуть.

Відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 3-7 від 30.01.2007 р. призначення (перерахунок) пенсій органами пенсійного фонду України здійснюється на підставі документів, які надаються уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств та відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Згідно з пунктом 1.1.2. Методичних рекомендацій оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовцям СБУ, які звільняються зі служби, та членам їх сімей, затверджених наказом СБУ від 03.04.2007 року №263, зокрема, з навчальних та інших закладів, розташованих територіально відповідно в межах адміністративного розподілу покладено на регіональні органи СБУ.

Таким чином, оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії позивачу є обов'язком регіонального органу СБУ - Управління Служби безпеки України в Харківській області.

Пункт 12 Порядку від 30.01.2007 року №3-1 зобов'язує уповноважений структурний підрозділ (УСБУ в Харківській області) у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомити з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направити до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Аналогічну вимогу містить і пункт 4.1.1. Методичних рекомендацій, що також зобов'язує співробітників фінансового підрозділу УСБУ в Харківській області у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії скласти подання про призначення пенсії (додаток 2 до наказу СБУ від 03 квітня 2007 № 263), ознайомити з ним позивача, і направити необхідні для призначення пенсії документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Також слід зазначити, що п. 3 Наказу 263 від 03.04.2007 р. покладає обовязок щодо складання, зокрема, довідок про додаткові види грошового забезпечення (додаток 8 до наказу) на фінансово-економічну службу та фінансові підрозділи відповідних органів СБУ.

Таким чином, посилання управління служби безпеки України в Харківській області щодо обовязку інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Я. Мудрого складати довідки про додаткові види грошового забезпечення не відповідає Постанові пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1 та Наказу Служби безпеки України від 03.04.2007 р. № 263.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Харківській області в своїх запереченнях посилався на те, що вказані вище види виплат не можуть вважатися тими складовими грошового забезпечення військовослужбовця, з яких може обчислюватися сума пенсії, так як вони не є постійною та сталою величиною, їх розмір не є фіксованим та вони мають несистематичний характер.

Оскільки, з вищевказаних підстав судом було встановлено, що такі виплати здійснювались позивачеві, а відтак є фактично отриманими позивачем видами грошового забезпечення, то суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від Управління Служби безпеки України в Харківській області довідки про додаткові види грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії з включенням одноразових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, позивач просив суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з часу призначення пенсії, тобто з 25.04.2014 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (стаття 100 КАС України).

З часу призначення пенсії позивач знав про наявність у нього прав і мав дізнатися про порушення своїх прав кожного місяця при отриманні пенсії, однак до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 26.06.2017 року, поважних причин звернення позивача до суду з пропуском 6-ти місячного строку судом не встановлено, тому позовні вимоги щодо зобов'язання УПФУ здійснити перерахунок пенсії з 25.04.2014 року по 26.12.2016 року підлягають залишенню без розгляду, а відтак задоволенню підлягати не можуть.

Посилання позивача на те, що відповідно до частини 2 статті 87 від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, суд до уваги не приймає.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також частини другої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII у яких йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Положення статті 55 Закону №2262-XII, статті 87 Закону № 1788-XII не підлягають застосуванню до заявлених позовних вимог позивача, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ. Натомість застосуванню підлягає стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на отримання цих сум пенсій відповідачем визнано не було, що і стало підставою звернення до суду, тобто відповідачем не нараховувалась пенсія у вказаних розмірах а порушення щодо не нарахування пенсії носить триваючий характер.

Таким чином, позовні вимоги до УПФУ підлягають задоволенню з 26.12.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов'язком суду, беручи до уваги, позивач просить зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення, однак дії щодо перерахунку позивачу пенсії відбудуться після отримання довідки про додаткові види грошового забезпечення від Управління Служби безпеки України в Харківській області, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання суб'єкта владних повноважень у подачі до суду звіту.

Позивачем заявлений позов немайнового характеру, за який підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 640 грн., а оскільки вимог було заявлено дві, то відповідно позивачем було сплачено 1280 грн., які підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 99, 100, 159-163, 167, 186, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління служби безпеки України в Харківській області підготувати та подати до головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії.

Зобов'язати головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 26.12.2016 року в розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії.

Стягнути з Управління служби безпеки України в Харківській області та головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору - по 640 грн. з кожного відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з 25.04.2014 року по 26.12.2016 року - залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя С.В. Шевченко