Справа № 524/1862/17
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/1862/17
Провадження 2-а/524/301/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

25.07.2017 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючого судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

за участю ОСОБА_1, Тимошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 УПП в м. Кременчук Чишинського С.В., третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання незаконними дій, скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 березня 2017 року поліцейським Чишинським С.В. винесено постанову серії АР № 815699 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. 19.1 «а» ПДР.

Позивач вважає, що вищевказану постанову незаконною, Чишинським С.В. розглянуто справу відносно нього з порушенням чинного законодавства.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач поліцейський - Чишинський С.В. та представники третьої особи УПП у м. Кременчуці ДПП - Перетятько А.І. та Департаменту патрульної поліції НП України Тимошенко О.О. проти позову заперечували з підстав зазначених у письмово-викладених запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України постає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 251 КпАП України доказами по адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і поясненнями самої особи, поясненнями свідків, потерпілих, показаннями технічних приладів та технічних засобів, та іншими.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 258 КпАП України протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до 19.1 «а» ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

Судовим розглядом встановлено, що 11 березня 2017 року поліцейським роти № 4 УПП у м. Кременчуці ДПП Чишинським С.В. винесено постанову серії АР № 815699 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього ж дня, о 18 годині 10 хв. керуючи транспортним засобом LEXUSGS 300, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці на вул.. Б.Хмельнцького, рухався у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова оформлювалася та ухвалювалася відповідачем після зазначення позивачеві характеру допущеного порушення, роз'яснення прав та обов'язків, отримання пояснень. Копія постанови вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач ухвалюючи постанову, врахував всі обставини стосовно позивача, призначивши штраф у відповідності до ч. 1 ст. 122 КпАП України у межах санкції.

Факт вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, дослідженим у судовому засіданні, який починається о 18:04:54 з моменту зупинки транспортного засобу, яким керував позивач. Події відбуваються у темний час доби - після заходу сонця, водії інших транспортних засобів рухаються із ввімкненими фарами.

На запитання інспектора поліції, водій повідомив, що фари ближнього світла не увімкнені тому, що не працює права фара.

Згідно п. 1.10 ПДР України «Терміни що наведені у цих Правилах, мають таке значення: темна пора доби - це частина доби від заходу до сходу сонця.

За даними сайту дата и время (http://dateandtime.info/uk/citysunrisesunset.php?id=704147&year=2017) у суботу 11.03.2017 року захід сонця відбувся о 17:45 год., отже, позивач рухався у темну пору доби, не увімкнувши фари ближнього світла.

Щодо повноважень ДПП.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з п. 7 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію України» Кабінету Міністрів України доручено в місячний строк, зокрема, забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів.

Відповідно до п. 4 ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність центральних органів виконавчої влади, керівники яких не входять до складу Кабінету Міністрів України, спрямовується і координується міністрами. Питання діяльності таких центральних органів виконавчої влади представляють відповідні міністри, до сфери спрямування і координації яких належать ці органи.

Згідно з ч. 3 статті 50 вказаного Закону проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України міністерствами, центральними органами виконавчої влади (крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного члена Кабінету Міністрів України), державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади. Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватися в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх утворення).

З положень Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» випливає, що в системі Національної поліції утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, серед яких зазначений Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Згідно п. 1 Розділу І «Загальні положення» Положення про Департамент патрульної поліції, затверджене Наказом Національної поліції 06.11.2015 р. № 73 у редакції Наказу Національної поліції України 31.10.2016 р. №1114 (надалі - Положення про ДПП), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується та Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Згідно п. 9 Розділу V «Керівництво Департаменту патрульної поліції» Положення про ДПП Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Відповідно до п. 3 Розділу І «Загальні положення» Положення про ДПП Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції.

Відповідно п.1.1. Розділу 1 «Загальні положення» Положення про Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, затверджене Наказом Департаменту патрульної поліції від 26.02.2016 року №172, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який утворюється, ліквідовується та реорганізовується Департаментом патрульної поліції.

Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції забезпечує виконання завдань та функцій патрульної поліції на визначеній території діяльності та підпорядковується Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, з положень вищенаведених норм, які регулюють діяльність Національної поліції та її структурних підрозділів, вбачається, що статусу юридичної особи публічного права набувають ті територіальні органи Національної поліції, які утворені за рішенням Кабінету Міністрів України. Патрульна поліції функціонує як єдина система в складі Департаменту патрульної поліції та структурних підрозділів патрульної поліції. Як територіальний орган Національної поліції створений Департамент патрульної поліції, який набув статус юридичної особи публічного права з моменту державної реєстрації його створення.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно ч. 4 ст. 1 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення

Як встановлено в судовому засіданні згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державна реєстрація створення Департаменту патрульної поліції була проведена 07.11.2015 року.

За ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський є громадянином, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Відповідно до наведених вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 УПП в м. Кременчук Чишинського Станіслава Васильовича про визнання незаконними дій, скасування постанови серія АР №815699 від 11.03.2017 року, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя