Справа № 286/1850/17
Суддя: Невмержицький С. С.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1850/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Невмержицький С. С. , розглянувши у скороченому провадженні в місті Овруч справу за позовом у скороченому провадженні в місті Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та просить визнати дії Головного Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру його пенсії з 61 % грошового забезпечення на 56 % грошового забезпечення протиправними та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити йому основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення з 01.02.2017 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою йому недоплачених сум, починаючи із 01.02.2017 року.

Відповідач направив до суду письмові заперечення, в яких посилаючись на те, що у наданому позивачем свідоцтві про хворобу №72/62 на підставі якого ГУНП в Житомирській області видано наказ про звільнення від 29.04.2016 р., не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, а зазначається, що позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, вважає, що останній не має права на нарахування пенсії у підвищеному розмірі, що обраховується з урахуванням положень ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Дослідивши письмові документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 16.08.1993 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції, що підтверджується записами в трудову книжку серії ПР № 786342 та довідкою про проходження служби.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі ЗУ «Про Національну поліцію»), який згідно п.1 його розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Оскільки ЗУ «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015 в газеті «Голос України» (№141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України «Про міліцію» є дата 07.11.2015 р.

29.04.2016 року підполковник поліції ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 29.04.2016 року № 79 о/с, яким позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів.

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 72/62 від 29.04.2016 року видане військово-лікарською комісією ГУМВС України у Житомирській, відповідно до постанови якої у підполковника поліції ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 11 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (п. 12 свідоцтва про хворобу).

Оскільки позивач був звільнений зі служби в поліції через місяць після набуття чинності ЗУ «Про Національну поліцію», тому норми вищевказаного закону у повному обсязі розповсюджувались на ті правовідносини, які регулювались ним на день звільнення позивача. Зокрема ст. 102 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлювала, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки позивач на день звільнення з поліції мав вислугу більше 22 календарних роки та 6 місяців, тому відповідно до п. «а» ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він набув право на призначення йому пенсії за вислугу років за вищевказаним спеціальним пенсійним законом.

Розміри пенсій за вислугу років встановлені ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зокрема для позивача розмір пенсії прямо встановлений пунктом «а» вищевказаної статті, а саме: особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення і за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Слід підкреслити, що у даному пункті наведений вичерпний перелік обставин, які мають юридичне значення для встановлення розміру пенсії позивачу у відсотках. а саме: конкретний пункт звільнення статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» та наявна вислуга років, натомість жодних інших додаткових умов для визначення розміру пенсії позивачу цей пункт не містить.

Таким чином, позивач звільнений з поліції саме на підставі пункту 2 частини першої статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 22 роки, тому відповідно до приписів пункту «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії позивача мав становити 61% відповідної суми грошового забезпечення (55% + 6%).

З 30.04.2016 р. ГУПФ України в Житомирській області позивачу призначно основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення, однак листом відповідача від 02.09.2016 р. повідомило про зміну розміру пенсії до 56 % грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції.

Законом України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» було видано свідоцтво про хворобу № 56/49 від 29.04.2016 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с.11).

Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання, пов"язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши свідоцтво про хворобу позивача №72/62 на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, суд дійшов висновку про те, що воно є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому останній має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Сторони звільнені від сплати судового збору.

Керуючись8-11,70,71,86,87,158-163,167,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року основного розміру пенсії до 56% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 основний розмір пенсії 61% грошового забезпечення з 01 лютого 2017 року.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2