Справа № 602/485/17
Суддя: Костів Л. І.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/485/17
Провадження № 2-а/602/59/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. м. Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Костів Л.І., розглянувши в місті Ланівці в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

в с т а н о в и в:

03 липня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і у зв'язку з цим має право на пільги, встановлені Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551 та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач зазначає, що відповідач повинен був виплатити йому щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у розмірі 5650 грн., а не у розмірі 920 грн., які йому були виплачені. Просив визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області щодо виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена ст.12 Закону України №3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 920 грн.; зобов'язати здійснити перерахунок та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону №3551 у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, обчислених відповідно до ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи фактично виплачену суму грошової допомоги.

Відповідач у поданому до суду запереченні позов не визнав, вказавши, що виплату допомоги позивачу здійснено відповідно до чинного законодавства: Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України „Про державний бюджет України на 2016 рік, Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області, як учасник бойових дій.

Листом № 639 від 03 березня 2017 року УСЗН Лановецької районної державної адміністрації повідомило позивача про те, що йому, як учаснику бойових дій, у 2016 році разова грошова допомога нарахована та виплачена відповідно до вимог чинного законодавства в розмірі 920 грн.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Відповідно до Закону №3551 щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Розмір щорічної допомоги до 5 травня визначається Бюджетним кодексом України, Законами України «Про державний бюджет України на 2016 рік», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Виплата вказаної допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України визначено, що норми і положення ст.ст.12-16 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Пунктом 1 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Європейський суд з прав людини у своїй ухвалі у справі "Великода проти України" від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідно судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також відповідно до пункту 28 "суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі "Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії" (Da Conceicao Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12)".

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», позивачу була нарахована та виплачена щорічна допомога до 5 травня, як учаснику бойових дій, в травні 2016 року у розмірі 920,00 грн., а тому позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

У зв'язку з вищевикладеним суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Оскільки позивача на підставі положень п.13 ч. 1 ст.15 Закону України „Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмолено в повному обсязі, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.9, 18, 71, 86, 94, 99, 161-163, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», п.26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України, ст.ст.19, 95 Конституції України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Суддя: Л. І. Костів