Справа № 804/8625/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 р. Справа № 804/8625/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, визнання протиправними та скасування вимоги, рішення,
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № НОМЕР_1 (форма «Р») в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у розмірі 1192,16 грн.,
В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивачем зазначено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом від 05.08.2016 №231/1302/НОМЕР_3. В ході перевірки посадовою особою контролюючого органу досліджено діяльність по наданню позивачем в оренду нерухомого майна та зроблено висновок, що в ході такої діяльності фізичною особою підприємцем неправомірно здійснено віднесення до витрат господарської діяльності (валових витрат) сум по здійсненню передоплати за електроенергію на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Також, позивачем неправомірно віднесено до складу «інших витрат» витрати по оплаті послуг з постачання газу на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз». Всього сума таких витрат протягом 2013 2015 років склала 207760,69 грн.
Щодо встановленого завищення документально підтверджених витрат, повязаних з господарською діяльністю протягом 2013 - 2015 років на загальну суму 206260,69 грн., в результаті включення до документально підтверджених витрат, повязаних з господарською діяльністю, витрат на придбання газу та електроенергії, позивач наголосив, що такі витрати є витратами його господарської діяльності при наданні власних приміщень в оренду, що також передбачено та відповідає положенням укладених договорів оренди. За вказаних обставин, висновки перевіряючих контролюючого органу про протиправне віднесення зазначеної суми до витрат господарської діяльності є необґрунтованими.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 (суддя Павловський Д.П.) відкрито провадження по справі №804/8625/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.12.2016.
За результатами повторного розподілу справи автоматизованою системою документообігу, вказана справа передана на розгляд судді Царіковій О.В..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2017 справу прийнято до провадження №804/8625/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 02.02.2017 о 15:45. Останнє судове засідання відбулося 20.03.2017.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов та зазначив, що посадовою особою Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, в ході якої встановлено, що ФОП ОСОБА_6 неправомірно віднесено до складу «інших витрат» витрати на придбання електроенергії у ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та витрат по оплаті послуг з постачання газу у ПАТ «Дніпропетровськгаз», протягом 2013 2015 років всього на суму у розмірі 207760,69 грн. Також, в порушення п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ФОП ОСОБА_6 в 2015 році до складу «інші витрати» віднесено сплату податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується даними Книги обліку доходів і витрат від 06.12.2013 № 2/327.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представники відповідача проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Основним видом діяльності позивача є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).
Судом встановлено, що Новомосковською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом від 05.08.2016 231/1302/НОМЕР_3.
Згідно з висновками означеного акта, контролюючим органом встановлені такі порушення:
На підставі вказаного акта відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
Означені висновки акта обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_6 неправомірно віднесено до складу «інші витрати»:
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини у даній справі, суд не погоджується з висновками відповідача, зробленими в акті від 05.08.2016 231/1302/НОМЕР_3, у зв'язку з таким.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у своїй господарській діяльності використовує обєкти нерухомості, які належать їй на праві власності: комплекс нежитлових будівель, за адресою: м.Новомосковськ, вул. Тургенєва, 11а, та квартиру, за адресою: АДРЕСА_1
У період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_6 надавала в оренду приміщення за адресою: м.Новомосковськ, вул. Тургенєва, 11а.
Так, судом встановлено, що у період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_6 перебувала у господарських відносинах з контрагентами постачальниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Новомосковське районне відділення енергозбуту на підставі договору про постачання електричної енергії від 29.07.2008 №880 та з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на підставі договору на постачання природного газу від 28.12.2012 №2013/ТП-ПР-102386, а також із контрагентами орендарями: ТОВ «Дистрибуція Центр» на підставі договору оренди від 21.12.2011 б/н; з ТОВ «ПКФ Веста» на підставі договору оренди від 01.08.2011 б/н та з ФОП ОСОБА_7 на підставі договору від 01.09.2012 б/н.
Судом встановлено, що за умовами укладених із вказаними орендарями договорів оренди, саме позивач, як орендодавець зобовязався забезпечити орендарів електроенергією, водою та природним газом.
Для виконання зазначених зобовязань перед орендарями, позивачем укладені договори з означеними постачальниками: ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Новомосковське районне відділення енергозбуту, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та КП «Новомосковськводоканал».
За умовами договору про постачання електроенергії від 29.07.2008 №880 встановлений порядок розрахунку, згідно якого позивачем здійснюється обовязкова попередня оплата, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості обсягу спожитої електроенергії у поточному періоді. Попередня оплата здійснюється до «25» числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини спожитої електричної енергії.
За умовами договорів про постачання природного газу №102386 від 28.12.2012 та №0500089, авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику у розмірі 100% від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за пять календарних днів до початку місяця поставки газу.
Відповідно до порядку розрахунків за договором про постачання електричної енергії від 29.07.2008 №880 позивач на підстави виставлених ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» Новомосковське районне відділення енергозбуту розрахунків здійснив та врахував наступні витрати: у період 2013 року постачальником виставлено рахунків на загальну суму 311766 грн., фактично позивачем сплачено та віднесено до складу витрат суму в розмірі 291851,93 грн.. У період 2014 року постачальником виставлено рахунків на загальну суму 318374,9 грн., фактично позивачем сплачено та віднесено до складу витрат суму в розмірі 310072,15 грн.. У період 2015 року постачальником виставлено рахунки на загальну суму 458971,20 грн., фактично сплачено та віднесено до складу валових витрат суму у розмірі 404173,3 грн.
Надання послуг по постачанню електроенергії та газопостачання оформлялися рахунками на оплату за електроенергію та природній газ, згідно номерів укладених договорів.
Рахунки на оплату, виставлені позивачу ДТЕК «Дніпрообленерго» Новомосковське районне відділення енергозбуту, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та платіжні доручення на підставі, яких ФОП ОСОБА_6 проведено оплату в адресу зазначених постачальників, містяться в матеріалах справи (а.с. 16 а.с. 184, т. 2).
У даному випадку нерухомість ФОП ОСОБА_6, яка нею надавалася в оренду у періоді, що перевірявся, за адресою: м. Новомосковськ, вул. Тургенєва, 11а, відносяться до основних засобів.
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Пунктом 138.1 статті 138 ПК України визначено, що до витрат операційної діяльності відносяться витрати визначені згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.
Згідно з підпунктом «в» підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 ПК України, до складу валових витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, до яких відносяться і витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).
Згідно положень п.177.4 ст. 177 ПК України (в редакції, чинній на момент подання позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік), до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат (п.177.4.1. ПК України);
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.177.4.4. ПК України).
Враховуючи вищевикладене, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу валових витрат вартість опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, здійснених в межах підприємницької діяльності оплачених послуг за умови документального підтвердження, що дані витрати пов'язані з підприємницькою діяльністю.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів є витратами операційної діяльності та можуть бути віднесені фізичною особою - підприємцем до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю.
Щодо порушення позивачем вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд зазначає таке.
Згідно з п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
За встановлено вище, порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обумовлено встановленим контролюючим органом завищенням суми валових витрат на загальну суму 207760,69 грн., що в свою чергу, на думку відповідача, призвело до заниження бази оподаткування єдиним соцвнеском.
Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163, 186, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, визнання протиправними та скасування вимоги, рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № НОМЕР_1 (форма «Р») в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у розмірі 1192,16 грн., з яких: за основним платежем у розмірі - 953,73 грн. та за штрафними санкціями у розмірі -238, 43 грн.
Стягнути з Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1197 (одна тисяча сто девяносто сім) грн. 57 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 березня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1