Справа № 816/7394/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2017 р. м. Київ К/800/21717/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року у справі за позовом Полтавської міської ради до державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Безмаль Вікторії Віталіївни, Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Полтавського міського управління юстиції Полтавського області, треті особи: Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Полтавська міська рада (надалі - позивач, Рада) звернулась до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Безмаль В.В.(надалі - Реєстратор), Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (надалі - Реєстраційна служба), Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, треті особи: Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", ОСОБА_2, в якому просила:

визнати протиправними дії Реєстратора щодо прийняття рішення про держану реєстрацію прав та обтяжень від 19 липня 2013 року № 4117767;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 19 липня 2013 року № 4117767;

визнати недійсним витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6470476, виданий 19 липня 2013 року державним реєстратором Безмаль В.В.;

зобов'язати внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на 11/20 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4117767 від 19 липня 2013 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила судові рішення скасувати, прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Радою були надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просила скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи положення частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), колегія суддів здійснює перегляд судових рішень в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи та вирішуючи справу, виходили з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із даним висновком не погоджується.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є рішення Реєстратора про державну реєстрацію прав власності від 19 липня 2013 року № 4117767, яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 11/20 жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Підстава виникнення права власності - договір дарування.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 23 лютого 2005 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 22, на підставі заяви ОСОБА_2, до комунальної власності міста прийнято 11/20 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1, для подальшого його знесення після відселення другого співвласника будинку ОСОБА_4 у зв'язку з розташуванням вказаного житла в зоні діючого зсуву, зобов'язано Головне управління з питань житлово-комунального обслуговування населення зарахувати вказаний аварійний будинок на баланс ГЖЕД-4 м. Полтави для подальшого знесення та списання з балансу підприємства, а Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» анулювати право власності ОСОБА_2 на вказане домоволодіння.

11 березня 2005 року ОСОБА_2 видано ордер на сім'ю з двох осіб на право зайняття жилого приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини, оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на 11/20 жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 безпосередньо стосуються її майнових інтересів, а тому даний спір не носить публічно-правовий характер та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в наступних рішеннях Верховного Суду України: ухвала від 12 травня 2017 року (справа № 815/2611/15), постанова Верховного Суду України від 24 січня 2017 року (справа № 815/6165/14).

Частиною четвертою статті 220-1 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді