Справа № 161/10666/17
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/858/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., за участі позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Моргуна Романа Олеговича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 643130 від 01.07.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Моргуна Романа Олеговича (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 01 липня 2017 року АР №643130.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн за порушення пункту 9.2 (б) ПДР України, а саме перед перестроюванням не ввімкнув світловий показчик повороту.

Позивач не погоджується з вищенаведеним адміністративним стягнення з тих підстав, що ним вказане правопорушення не вчинялося. Всі маневрування з перестроювання з однієї суми на іншу він здійснював з увімкненим сигналом світлового показчика повороту відповідного напрямку.

Крім того зазначає, що позивач протиправно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за адресою органу, який він представляє (УПП у м. Житомир).

З наведених мотивів просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову від 01 липня 2017 року серії АР №643130.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, суб'єкта владних повноважень, у судове засідання не з'явився, однак у письмових запереченнях від 27 липня 2017 року просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що факт скоєння правопорушення підтверджується відеофіксацією бодікамери поліцейського.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2017 року на автодорозі Київ - Чоп 119 км, інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Моргуном Романом Олеговичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01 липня 2017 року серії АР №643130, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, 01 липня 2017 року о 09 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп 119 км перед перестроюванням не вімкнув світловий показчик повороту, чим порушив п.9.2 (б) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн (а.с.6).

До суду позивач звернувся 12 липня 2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку оскарження з дня винесення постанови.

Однак враховуючи той факт, що позивач не отримав копію вказаної постанови безпосередньо після іі складення в зв'язку з відмовою відповідачем в її наданні в зв'язку з відмовою від підпису позивачем зазначеної постанови, а отримав її поштою лише 05 липня 2017 року (а.с.7-8), суд дійшов висновку, що строк оскарження постанови пропущений позивачем з поважних причин.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 9.2 (б) ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З оглянутої у судовому засідання відеофіксації, яка надана відповідачем, видно, що о 09 год. 11 хв. 20 сек. 01 липня 2017 року позивач на питання поліцейського дійсно визнав, що не увімкнув світловий показчик повороту під час перестроювання з однієї смуги руху на іншу.

Показання допитаного у судовому засідання свідка ОСОБА_3, яка була пасажиром позивача під час спірної ситуації, жодним чином не спростовують наявний відеозапис.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач дійсно вчинив правопорушення передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки порушив пункт 9.2 (б) ПДР.

Надаючи оцінку всі доводам сторін, суд зазначає про помилковість посилання позивача на те, що відповідач має право розглядати справу про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу поліції, а не на місці, оскільки статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N5-рп/2015 вирішено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже відповідачем правомірно розглянута справа про адміністративні правопорушення за місцем його вчинення.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача, що йому не були роз'яснені його права, оскільки вказані доводи спростовуються наявною у матеріалах справи відео фіксацією, з якої видно, що відповідач роз'яснив ОСОБА_1 його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, у частині другій статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав свій процесуальний обов'язок щодо доведеності правомірності своїх дій, враховуючи встановлений у судовому засідання факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються, оскільки вказана категорія справ звільнена від сплати судового збору статтею 288 КУпАП.

Керуючись статтями 99,100,160, 162 КАС України, на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду.

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 04.08.2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров