Справа № 826/22593/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс»

до

Державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд», товариством з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг», товариством з обмеженою відповідальністю «Балекс» у період з 01.03.2015 по 30.03.2015.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 201.3 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 575 554,00 грн. та завищено від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту на суму 187 462,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 28.08.2015 №789/26-54-22-02-10/38511196 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акта перевірки Державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.08.2015 №789/26-54-22-02-10/38511196 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» та його контрагентами:

товариством з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд» за договором підряду від 10.11.2014 №1011/3-14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг» за договорами підряду від 13.01.2014 №1301/3-14, від15.10.2014 №1510/3-14;

товариством з обмеженою відповідальністю «Балекс» за договором підряду від 02.07.2014 №Б02/07.

Згідно тверджень позивача, укладенню договорів зі спірними контрагентами передував договір генерального підряду від 01.06.2013 №01/06-13 з приватним підприємством «Енергополь-Україна», відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» як генеральний підрядник, зобов’язується виконати комплекс будівельно-монтажних робіт на будівництві третьої черги житлово-офісного комплексу з обєктами соціально-побутового, торговельного призначення по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» (генпідрядник) та його контрагентами:

товариством з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд» (підрядник) укладено договір підряду від 10.11.2014 №1011/3-14, відповідно до якого генпідрядник доручає, а підрядник зобов’язується власними або залученими силами, відповідно до будівельних норм і правил, в установлений цим договором строк виконати і здати генпідряднику комплекс внутрішніх оздоблювальних робіт у будинку №3 третьої черги житлово-офісного комплексу з об’єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва;

товариством з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг» (підрядник) укладено типові договори підряду від 13.01.2014 №1301/3-14, від15.10.2014 №1510/3-14, відповідно до яких генпідрядник доручає, а підрядник зобов’язується власними або залученими силами, відповідно до проектно-кошторисної документації, будівельних норм і правил, в установлений цим договором строк виконати і здати генпідряднику будівельно-монтажні роботи по улаштуванню цегляної кладки / роботи по виготовленню та монтажу металевих конструкцій в будинку №3 третьої черги житлово-офісного комплексу з об’єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва;

товариством з обмеженою відповідальністю «Балекс» (субпідрядник) укладено договір підряду від 02.07.2014 №Б02/07, відповідно до якого субпідрядник зобов’язується виконати комплекс робіт: монтаж систем опалення, водопостачання, каналізації та насосної станції в житловому будинку №3 третьої черги житлово-офісного комплексу з об’єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 10.11.2014 №1011/3-14, від 13.01.2014 №1301/3-14, від15.10.2014 №1510/3-14, від 02.07.2014 №Б02/07, додаткових угод, договірних цін, локальних кошторисів на будівельні роботи, листів про згоду на залучення підрядних організацій, платіжних доручень, актів приймання виконаних будівельних робіт, підсумкових відомостей ресурсів, довідок про вартість виконаних будівельних робіт, податкових накладних, наказів на призначення відповідальних осіб за збереження матеріальних цінностей, на призначення відповідальних осіб за безпечне виконання будівельно-монтажних робіт та безпечне проведення робіт вантажно-підіймальними машинами, знімними вантажно-захоплюючими пристроями і тарою на об’єкті, на призначення осіб відповідальних за газове господарство, та безпечну експлуатацію посудин із системними та зрідженими газами в товаристві, на призначення відповідальних осіб за земляні роботи, та про допуск до виконання земляних робіт, на призначення відповідальних осіб за протипожежну безпеку в товаристві, на призначення відповідальних осіб за стан електробезпеки на будівельних об’єктах, на призначення відповідальних осіб за виконання робіт на висоті на будівельних об’єктах, на призначення відповідальних осіб за кам’яні роботи по влаштуванню цегляної кладки на будівельному об’єкті, та інших наказів, журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці, журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, загального журналу робіт.

Також позивачем надано докази закупок необхідних матеріалів його контрагентами, зокрема, копій видаткових накладних, товарно-транспортних накладних.

На підтвердження якості закуплених матеріалів позивачем надано копії паспортів на відповідні товари (наприклад, цеглу), сертифікатів відповідності, радіаційних сертифікатів, сертифікатів якості, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи,

На підтвердження можливості виконання будівельних робіт контрагентами позивача, останнім надано копії ліцензій Державної архітектурно-будівельної інспекції України по товариству з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг», товариству з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд», товариству з обмеженою відповідальністю «Балекс» на господарську діяльність, пов’язану із створенням об’єктів архітектури.

Окрім того, матеріали справи містять виписані приватним підприємством «Енергополь-Україна» на контрагентів позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд», товариство з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг», товариство з обмеженою відповідальністю «Балекс» пропусків на право входу та в’їзду на територію.

Також матеріали справи містять фотозвіт виконаних робіт.

У свою чергу, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, як на підставу спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» та його контрагентами товариством з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг», товариством з обмеженою відповідальністю «Юнексбуд», товариством з обмеженою відповідальністю «Балекс» вказано на відсутність у вказаних товариств трудових ресурсів та оборотних активів, а також, наданих аналіз по ланцюгу постачальників.

Висновок контролюючого органу про безпідставність формування позивачем податкового кредиту за рахунок вище вказаних господарських операцій ґрунтується на підставі оцінки фінансово-господарської діяльності по ланцюгу контрагентів контрагента позивача.

Втім, при встановленні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

У той же час, контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підстав якої сформовані дані податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Водночас, ані акт перевірки, ані письмові заперечення відповідача, не містять аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентами податкової дисципліни у спірних правовідносинах (відсутній аналіз первинних документів).

Аналіз висновків акту перевірки свідчить, що:

- контролюючим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача;

- всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки контролюючого органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість і фактично зроблені на припущеннях посадової особи, що здійснювала перевірку позивача;

- під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між останнім та його контрагентами;

- доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що не доведено відповідачем) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.