Справа № 185/4142/17
Суддя: Бондаренко В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4142/17
Провадження № 2-а/185/283/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідачів: Сириці В.А.,

Мартиненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій просив суд визнати протиправними дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, щодо припинення йому виплати щомісячної страхової виплати; визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.08.2016 року про призупинення щомісячної страхової виплати та від 16.12.2016 року про відмову йому в призначенні щомісячної страхової виплати; зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області поновити йому виплату щомісячної страхової виплати у зв'язку з втратою працездатності у раніше призначеному розмірі, з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року та виплатити недоотримані страхові виплати.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що з 02 грудня 2014 року на підставі особистої заяви та довідки № він перебуває на обліку в управління соціального захисту населення Павлоградської райдержадміністрації, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" за адресою: АДРЕСА_1 Термін дії довідки № продовжувався до 01.12.2015 року, 01.06.2016 року та до 02.12.2016 року. З жовтня 2014 року по червень 2016 року він отримував у відділення ВДФССНВПЗУ в м. Павлограді страхову виплату (регрес). Також, він є пенсіонером та перебуває на обліку у Павлоградському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком при повному пільговому стажі з 2014 року по теперішній час. Але, з червня 2016 року йому було припинено виплату щомісячних страхових виплат (регресу), нібито, у зв'язку з відсутністю за місцем проживання. Такі дії вважає незаконними, так як має право на отримання соціальних виплат. На момент припинення йому страхових виплат довідка про взяття на облік переміщеної особи не була скасована та підстав для припинення страхової виплати не було. Тому, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі на підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначив, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами ФССНВВПЗ за місцем фактичного проживання. 07.10.2014 року позивач звернувся з заявою про продовження раніше призначеної страхової виплати та постановою відділення Фонду від 24.10.2014 року позивачу було продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату з 01.10.2014 року по 31.05.2016 року - на строк дії довідки №. Виплату щомісячної страхової виплати позивачу було припинено, у зв'язку з відсутності його за фактичним місцем проживання, зазначеним у заяві про відновлення соціальної виплати за адресою: АДРЕСА_1

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просила суд відмовити позивачу в задоволенні його вимог. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначив, що позивач перебував на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 02.12.2014 року. За запитом Відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗ у м. Павлограді, управлінням було здійснено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 за вказаною ним адресою: АДРЕСА_1 За вказаною адресою 15.08.2016 року позивач був відсутній, про що складено відповідний акт. У зв'язку з цим, Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення від 25.08.2016 року про призупинення соціальних виплат ОСОБА_1 та вирішено направити запит до Держприкордонслужби. За інформацією Держприкондонслужби від 07.12.2016 року, ОСОБА_1 в'їхав в Україну через Курахове 30.05.2016 року, в'їхав в України через Курахове 10.08.2016 року, виїхав з України 12.08.2016 року через Зайцево в'їхав в Україну 19.10.2016 року через Курахове, в'їхав в Україну 28.11.2016 року через Курахове, виїхав з України 02.12.2016 року через Курахове. На підставі вказаної інформації було прийнято рішення про відмову в призначенні соціальних виплат внаслідок відсутності заявника за фактичним місцем проживання, відповідача знято з обліку в управління з 22.12.2016 року.

Представник відповідача Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі довідки № від 02.12.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Павлоградської райдержадміністрації, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, з м. Єнакієве Донецької області перемістився 27.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6/. Термін дії довідки продовжувався до 01.12.2015 року, 01.06.2016 року та до 02.12.2016 рку, що підтверджується відповідними записами на звороті довідки.

Як зазначається у запереченнях самим відповідачем, позивачу з 01 жовтня 2014 року як внутрішньо переміщеній особі на підставі заяви від 07 жовтня 2014 року були продовжені страхові виплати.

З довідки про доходи вбачається, що страхові виплати позивачу здійснювались з жовтня 2014 року по травень 2016 року включно /а.с.9/.

Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення від 25.08.2016 року про призупинення соціальних виплат ОСОБА_1 та вирішено направити запит до Держприкордонслужби, що підтверджується витягом з протоколу № 3 від 25.08.2016 року. Підставою для прийняття такого рішення стала відсутність 17.08.2016 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.17/.

За інформацією Держприкондонслужби від 07.12.2016 року, ОСОБА_1 в'їхав в Україну через Курахове 30.05.2016 року, в'їхав в України через Курахове 10.08.2016 року, виїхав з України 12.08.2016 року через Зайцево в'їхав в Україну 19.10.2016 року через Курахове, в'їхав в Україну 28.11.2016 року через Курахове, виїхав з України 02.12.2016 року через Курахове. На підставі вказаної інформації 16.12.2016 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення про відмову в призначенні соціальних виплат ОСОБА_1 внаслідок відсутності заявника за фактичним місцем проживання /а.с. 18, 19/.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 4, ч. 2 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №637 від 05.11.2014 встановлено, що продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Згідно Постанови КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №637 від 05.11.2014 продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 р. №509.

Із системного аналізу вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що необхідною умовою продовження страхових виплат є наявність у особи довідки встановленої форми, яка свідчить про те, що особа, яка отримує ці виплати, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на територію України. Відповідно скасування такої довідки у випадках, встановлених чинним законодавством, є підставою для відмови у призначенні пенсії або припинення пенсійних виплат.

Доказів скасування довідки позивача або визнання її недійсною суду не надано.

Згідно п.п. 1, 2 Порядку призначення (відновлення) страхових виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ №365 від 08.06.2016 р. (далі Порядок призначення), цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Пунктами 5, 6 зазначеного Порядку передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

З аналізу наведених положень Порядку призначення вбачається, що під відновленням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам розуміється відновлення їх виплати особам, яким ці виплати призначалися за попереднім місцем реєстрації, з якого така особа була вимушена переїхати (у зв'язку з чим вона і отримала статус внутрішньо переміщеної особи), про що свідчить витребування вже існуючої електронної справи.

Підтверджує це і відсутність у Порядку призначення обов'язку періодичного надання заяв про призначення (відновлення) соціальних виплат.

Тому і передбачена п. 13 Порядку призначення відмова у призначенні (відновленні) соціальних виплат стосується саме осіб, які вперше звернулися із заявою про призначення (відновлення) соціальної виплати, бо неможливо відмовити у виплатах, які вже здійснюються - їх можна тільки припинити.

Проведення ж періодичних перевірок місця проживання внутрішньо переміщених осіб, яким вже призначені (відновлені) соціальні виплати, та підстави припинення вже призначених виплат передбачені п.п. 2, 3, 12 затвердженого тією ж постановою КМУ №365 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі Порядок здійснення контролю).

У разі прийняття рішення про припинення соціальних виплат воно згідно п. 13 Порядку здійснення контролю надсилається органу, що здійснює соціальні виплати, і той відповідно до п. 14 на підставі рішення комісії саме про припинення соціальних виплат, а не відмову в їх призначенні (відновленні), припиняє соціальні виплати.

Таким чином, відповідач протиправно припинив соціальну виплату позивачу, бо не отримував рішення комісії про припинення виплат згідно Порядку здійснення контролю, так як відмова у призначені соціальної виплати згідно Порядку призначення не є підставою для припинення соціальних виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24,27,28,29,40,47,51,52,55-63 Конституції України.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, визнаний незаконним та чинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою КМУ від 07 листопада 2014 р. №595.

Зокрема, в мотивувальній частини ухвали Вищого спеціалізованого суду у справі № К/800/19498, К/800/19418, зазначено: «Системний аналіз вказаних норм ОСОБА_3 України та Закону № 1058-ІV, перевірка законності постанови № 595 в частині затвердження пункту 2 Тимчасового порядку, дає підстави для висновку про те, що, зупиняючи видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, Кабінет Міністрів України порушив їхні приписи як щодо наявності повноважень на прийняття такого рішення, так і щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, рівності громадян перед законом, виплати пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За приписами ст. 8 КАС України суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення ).

У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністрівським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції,суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-ІУ від 23.02.2006.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення з вказаним позовом, суд не приймає, оскільки про підстави припинення виплат, а також про існування оскаржуваних рішень від 25.08.2016 року та від 16.12.2016 року позивач дізнався у травні 2017 року, коли отримав відповіді на свої звернення, тому строку для звернення до суду позивачем не пропущено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 71, 94, 99, 100, 104, 158, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, щодо припинення ОСОБА_1 виплати щомісячної страхової виплати.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.08.2016 року про призупинення щомісячної страхової виплати та від 16.12.2016 року про відмову в призначенні щомісячної страхової виплати ОСОБА_1.

Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області поновити виплату ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати у зв'язку з втратою працездатності у раніше призначеному розмірі, з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року та виплатити недоотримані страхові виплати.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В.М. Бондаренко