Справа № 820/6063/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 р.Справа № 820/6063/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Д Русанової В.Б.

представника позивача Халабурдіна С.В.

представника відповідача Квартенко О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2017р. по справі № 820/6063/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (далі - позивач, ТОВ "СК ДМ") звернулось до суду першої інстанції з позовом в якому просило:

-скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.09.2016р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 12 000 грн., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 468 343 грн. і застосуванні штрафні (фінансові) санкції у розмірі 105 642, 5 грн., та № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ на 623 798 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 311 899 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2017р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.09.2016р. № , № та № .

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ТОВ "СК ДМ" сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 22825 грн. 24 коп.

Головне управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач) не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу в якій просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п.198.1-198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, абз. 1 п. 201.7 та абз.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, ст. 159 КАС України, не вірне встановлення обставин справи, не врахування доводів податкового органу щодо безтоварності господарських операцій позивача з контрагентами, щодо яких порушено кримінальні справи , та які не звітували до податкового органу, що призвело до неправильного вирішення справи .

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.195 КАС України справа розглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "СК ДМ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.03.2016р, за результатами якої складено акт від 29.06.2016р. № 346/20-40-14-03-08/38257900.

За висновками акту перевірки зазначено про порушення позивачем вимог

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138 п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ "СК ДМ" занижено податок на прибуток на загальну суму 468343 грн., в т.ч. 2014р. - 422570 грн., 2015р. - 45773 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, абзацу першого п. 201.7 і абзацу першого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ "СК ДМ" занижено податок на додану вартість до сплати на загальну суму 623798 грн., в тому числі: за серпень 2013р. - 1798 грн., травень 2014р. - 26473 грн., червень 2014р. - 1693 грн., липень 2014р. - 6940 грн., серпень 2014 - 200207 грн., вересень 2014- 254070 грн., жовтень 2014 - 15367 грн., березень 2015 -20183 грн., квітень 2015 - 16233 грн., червень 2015 - 14442 грн., лютий 2016р. - 66392 грн.;

- відповідно до п. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки" застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день, за не оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми: 75322,31*2 + 2400,00*5 + 76471,99*5 = 545 004,57 грн. (т.1 а.с. 7-53):

15.09.2016р. позивачем подано до ГУ ДФС у Харківській області заперечення № 15/9-1 на акт перевірки. (т. 1, а.с. 118-119)

22.09.2016р. ГУ ДФС у Харківській області надано відповідь № 5405/10/20-40-14-03-17, в якій зазначено, що п. 1 та п. 2 висновку акту перевірки №346/20-40-14-03-08/38257900 від 29.06.2016р. є вірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства; п. 3 висновку акту перевірки №346/20-40-14-03-08/38257900 від 29.06.2016 залишені без змін в частині отримання готівки в сумі 2400,00 грн. (квитанція ЗАТ КБ "Приватбанку" від 22.12.2015р.), яку не оприбутковано до каси підприємства. В іншій частині заперечення стосовно встановлених порушень касової дисципліни задоволені. (т. 1, а.с. 120-121)

На підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.09.2016р.:

- № , яким підприємству позивача збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 935697,00 грн., з яких 623798,00 грн. - за основним платежем, 311899,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; (т.1, а.с. 54)

- № , яким підприємству позивача збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 573985,50 грн., з яких 468343,00 грн. - за основним платежем, 105642,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; (т.1, а.с. 55)

- № , яким підприємству позивача нараховано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 12 000,00 грн. (т.1, а.с. 56)

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугували висновки податкового органу про безтоварність господарських операції позивача з контрагентами ТОВ « ВКФДельта-М», ТОВ «Констракшн Лайн», ТОВ « Секвойя-СК», ТОВ « Аркомбуд», ПАТ «Нововодолазьский молокозавод», ТОВ « Триумф Технологій», ТОВ « Оптима -Д», ТОВ « Престиж-ТК».

Задовольняючи позов суд першої інстанцій виходив з відсутності порушень у діях позивача вимог податкового законодавства при формуванні складу податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат по господарським операціям з придбання товарів (робіт, послуг) у зазначених контрагентів, підтвердження належними доказами фактичного виконання операцій з придбання товарів у задекларованих постачальників.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту та валових витрат здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими, підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Встановлюючи обставини правомірності/неправомірності відображення в податковому обліку господарських операцій, судом ретельно, в сукупності та взаємозв'язку досліджені всі надані податковим органом та платником податків докази щодо реального/нереального здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що 12.01.2015р. між ПП "Кар'єр-2012" (замовник) та ТОВ "СК ДМ" (виконавець) укладено договір № 12/01-У за умовами якого замовник доручив , а виконавець зобов'язався виконати та організувати за завданням замовника навантажувально-розвантажувальні роботи та зняття верхнього ґрунтово-рослинного шару ґрунту на об'єкті Замовника за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Попівка. За умовами договору ( п. 2.1.1 п. 2) передбачено право виконавця для надання послуг за договором залучати третіх осіб. (т. 5, а.с. 123-127)

З метою виконання зазначеного договору 20.01.2015р. між ТОВ "СК ДМ" (замовник) та ТОВ "ВКФ Дельта-М" (виконавець) укладено договір про надання послуг № 20/1, за умовами якого останній зобов'язався виконати та організувати за завданням замовника навантажувально-розвантажувальні роботи та зняття верхнього ґрунтово-рослинного шару ґрунту на об'єкті Замовника за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Попівка. (т. 1, а.с. 84)

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем як до перевірки, так і до суду надано: договори від 12.01.2015р., від 20.01.2015р., акти здачі-приймання робіт, платіжні доручення. (т. 1, а.с.118-122)

Також 12.02.2014р. № 12/02 між позивачем (виконавцем) та Профспілковою організацією авіадиспетчерів (замовник) укладено договір, за умовами якого виконавець зобов'язався надати послуги по зустрічі, розміщенню учасників змагань, організація спортивних змагань і комплексне обслуговування та організація урочистих вечорів на підтвердження виконання якого позивачем надано: договір, акти здачі-приймання робіт, платіжні доручення, акт виконання робіт. (т. 5, а.с. 107-116)

На виконання зазначеного договору 05.02.2015р. ТОВ "СК ДМ" (замовник) та ТОВ "ВКФ Дельта-М" (виконавець) укладено договір про надання послуг № 05/2, за умовами якого останній зобов'язався надати послуги по зустрічі, розміщенню учасників змагань, організація спортивних змагань і комплексне обслуговування та організація урочистих вечорів. (т. 1, а.с. 85)

На підтвердження виконання договору позивачем як до податкового органу, такі до суду надано договори, акти здачі-приймання робіт, платіжні доручення. (т. 5, а.с. 96-106)

Відповідно до ст.528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Колегія суддів зазначає, що ні в в акті перевірки, ні в судовому засіданні, ні в апеляційній скарзі податковим органом не висловлено жодних зауважень до наданих позивачем первинних документів, на підтвердження реальності господарських операцій.

Надані позивачем первинні документи, не містять недоліків форми, або походження, відображають дійсний зміст та обсяг проведених операцій, узгоджуються між собою, тому такі документи є належною підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Судом встановлено, що 15.09.2014р. між ТОВ "СК ДМ" (підрядник) та ТОВ "ЄДС-Інжірінг" (замовник) укладено договір підряду № 15/09-01 за умовами якого, підрядник зобов'язався за завданням замовника на свій ризик виконати з матеріалів замовника загально будівельні роботи по прокладенню кабельної лінії для зовнішнього електропостачання об'єкта, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 14 "А". (т. 5, а.с. 79-80)

Позивачем, для виконання зазначеного договору 15.09.2014р. укладено договір підряду № 1509-к із ТОВ "Констракшн Лайн" (виконавець) , за умовами якого замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов'язання виконати комплекс робіт по прокладенню кабельної лінії для зовнішнього електропостачання об'єкта, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 14 "А". (т.5, а.с. 74)

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем як до перевірки, так і до суду надано: договори, договірну ціну до договору, акти здачі-приймання робіт, платіжні доручення, податкові накладні. (т.5, а.с. 75-78, 81-94)

Отже, судом встановлено, що ТОВ "СК ДМ" для виконання зобов'язань за договором підряду від 15.09.2014р № 15/09-01 було залучено ТОВ "Констракшн Лайн" на підставі договору підряду від 15.09.2014р. № 1509-к. Прокладення кабельної лінії для зовнішнього електропостачання об'єкта здійснювалося ТОВ "Констракшн Лайн" із матеріалів ТОВ "ЄДС-Інжірінг".

Також ТОВ "СК ДМ" мав господарські взаємовідносини за договорам підряду з ТДВ "Житлобуд-2", ТОВ фірма "Вікта ЛТД", ТОВ "Сайтстройсвязь", ТОВ "УСТК", ПП "Євробуд", ПП "Опта-Стандарт", ТОВ "Харківенергоремонт", ТОВ "Слобожанський миловар", ННЦ "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н." . На виконання зазначених договорів позивачем були укладені договори з ТОВ "Секвоя-СК" .

Між ТОВ "СК ДМ" (замовник) і ТОВ "Секвоя-СК" (підрядник) укладено договори підряду: від 28.03.2014р. № 2803-Р, від 26.05.2014р. №2605-Р, від 16.06.2014р. № 1606-Р, 16.06.2014р. № 1606-2Р, від 16.06.2014р. № 1606-3Р, від 17.06.2014р. № 1706-Р, від 17.06.2014р. № 1706-2Р,від 20.06.2014р № 2006-Р, від 30.06.2014р. № 3006-Р, від 02.07.2014р. № 0207-к, від 03.07.2014р. № 0307-Р, від 14.07.2014р. №1407-Р,від 16.07.2014р. № 1607-к, від 17.07.2014р. № 1707-к, від 21.07.2014р. № 2107-к,від 22.07.2014р. № 2207-Р, від 24.07.2014р. № 2407-к, від 24.07.2014р. № 2407-П, від 29.07.2014р. № 2907-К, від 29.07.2014р. № 2907-Р, від 01.08.2017р. № 0108-к, від 04.08.2014р. № 0408-Р, від 11.08.2014р. № 1108-к, від 05.09.2014р. № 0509-к, від 05.08.2014р. № 0508-к, від 05.08.2014р. № 0508-Р, від 06.08.2014р. № 0608-Р, від 22.08.2014р. № 2208-к, від 01.09.2014р. № 0109-к, від 04.09.2014р. № 0409-к. (т.1, а.с. 86-97; 99-115, т. 4 а.с. 91), договір виконання робіт від 17.07.2014р. № 1707-Р (т.1, а.с. 98).

За умовами договорів підряду ТОВ « Секвойя-СК» зобов'язалося виконати будівельні роботи по капітальному та поточному ремонту на об'єктах, що розміщені в м.Харкові, м. Куп'янськ, м. Лозова, с. Подворки, Харківської області.

На підтвердження виконання вищезазначених господарських операцій позивачем надано: договори, податкові накладні, платіжні доручення, кошториси договірної ціни, відомості матеріалів, локальний кошторис, довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрат, акти здачі приймання робіт, акти прийому-передачі матеріалів, акти виконаних робіт, протоколи узгодження договірних цін, розрахунки. (т. 3, а.с. 247-250; т. 4, а.с. 1-230; т. 5, а.с. 1-250; т. 6, а.с. 1-5, 17-36, 51-56, 62-67,82-137)

Також судом встановлено, що позивач ТОВ "СК ДМ" (як підрядник) мав господарські правовідносини з контрагентами ПАТ "Колос", ТОВ "Регіон.Буд", ТОВ "Сайтбудзвзок", ТОВ "УСТК", ТОВ "Дарвікс". З метою виконання зобов'язань по цим договорам, позивачем укладені договори з ТОВ "Аркомбуд".

ТОВ "СК ДМ" (замовник) і ТОВ "Аркомбуд" (підрядник) укладено договори підряду: від 07.03.2014р. № 0703-В, від 10.03.2014р № 1003-П, від 27.05.2014р. № 2705-Р, від 30.04.2014р. № 3004-ТЦ, від 23.04.2014р. № 2304-Р, від 05.05.2014р. № 0505-Р, від 02.04.2014р. № 0204-Р. за умовами яких підрядник зобов'язався виконати будівельні роботи в м. Харків, Куп'янськ смт.Пересічне, Дергачівського району . (т. 1, а.с. 58-65)

На підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем надано: договори, платіжні доручення, податкові накладні, договірні ціни, відомість ресурсів, локальний кошторис, довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрат, акти здачі-приймання робіт, акти прийому-передачі матеріалів, акти приймання виконаних робіт, акти про надання послуг, протоколи узгодження договірних цін, калькуляції, розрахунки. (т. 2, а.с. 156-198, 204, 206-220, 221-228;250 т. 3, а.с. 1-94)

Також 04.06.2014р. між ТОВ "СК ДМ" укладено договір поставки № 127/14 ПАТ "Нововодолазьский молокозавод" (постачальник) , за умовами якого позивач придбав продукти харчування. (т.1, а.с. 66)

Зазначений товар було в подальшому використано позивачем в господарській діяльності, шляхом реалізації іншим покупцям.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції позивачем як до перевірки, так і до суду надано: договори, платіжні доручення, податкові накладні, видаткові накладні. ( т. 1 а.с. 136-201, т.5, а.с. 75-78, 81-94)

Також між позивачем та ТОВ " Оптима-Д" укладено договори підряду від 18.11.2015р. № 18/11/2015р, -2.12.2-15р. № 2/12/2015р., 08.12.2015р. № 08/12/2015-СП; 15.12.2015р. № 15/12/2015, 16.12.2015р. № 16/12/2015р, 27.01.2016р.№ 27/01/2-16, 02.02.2016р. № 2/02/2016 . за умовами яких ТОВ " СК ДМ" (замовник) доручив ТОВ " Оптима-Д" виконати електромонтажні роботи на об'єктах в м. Харкові, с. Косівщина Сумського району.

Зазначені роботи замовлені позивачем на виконання договірних зобов'язань з ТОВ " Інженерно-виробничою фірмою "Спецтехстрой" за договором генерального підряду від 01.08.2014р. № 1/08/14 СК від ТОВ " Південна Промислова Компанія" за договором підряду від 18.11.2015р № 18/11/15, з ТОВ " Тавек" згідно договору субпідряду від 15.12.2015р. № 15/12-15, з Харківською обласною організацією фізкультурно - спортивного товариства "Динамо" згідно договору від 02.02.2016р. № 2/2-с. (т. 3 а.с.95-245)

На виконання зазначених договорів позивачем як до перевірки, так і до суду надано договори , договірні ціни, локальний кошторис, довідка про вартість виконаних робіт КБ3, акт приймання виконаних робіт , платіжні доручення.(т.1 а.с. 68-83, т 3а.с .95-146.)

Також 28.01.2016р. між позивачем та ТОВ " Престиж-ТК" укладено договір № 28/01/2016 за умовами якого позивач , як покупець придбав електротехнічну продукцію. (т 1 а.с. 68)

Колегія суддів зазначає, що підтвердженням даних податкового обліку є первинні документи. При цьому законодавець свідомо відмовився від встановлення конкретного переліку документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші господарські операції, з огляду на різноманітність змісту та форм економічної діяльності та порядку її документування; нормативне закріплення переліку таких документів призвело б до обмеження прав платника.

Подані позивачем первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, дозволяють встановити необхідні для цілей оподаткування відомості щодо змісту розглядуваних операцій, їх учасників, вартості поставлених послуг, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Податковим органом жодних зауважень щодо змісту та форми поданих документів ні в акті перевірки, ні в апеляційній скарзі не зазначено.

Єдиною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень слугували висновки податкового органу про порушення контрагентами позивача своїх податкових зобов'язань щодо декларування , зокрема ТОВ " Аркомбуд", ПАТ " Новодолазьскьий молокозавод", ТОВ " Тріумф Технологій", ТОВ " Оптима-Д" ТОВ " Престиж-ТК" та наявності порушених кримінальних проваджень за фактом скоєння злочину, передбаченогост.205 КК України по підприємствам ТОВ " ВКФ Дельта-М", ТОВ "Констакшн Лайн", ТОВ " Секвойя-СК".

Щодо доводів податкового органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ Тріумф Технологій", ПАТ " Нововодолазьский молокозавод", ТОВ " Оптима -Д", ТОВ " Престиж-ТК" з підстав не звітування останніми до податкових органів, не подання додатку №5 до податкової декларації з ПДВ колегія суддів зазначає наступне.

Юридична відповідальність кожного платника податків відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач підтвердив факт реальності господарських операцій з контрагентом.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.

Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Доводи контролюючого органу про завищення податкового кредиту з посиланням на податкові декларації ТОВ "Аркомбуд" з ПДВ за травень та липень 2014 року, які мають статус "до відома" та не визначені як податкові є необґрунтованими, оскільки належних доказів не прийняття податкової звітності від контрагента позивача відповідачем не надано до суду, крім того позивач не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни.

Доказів на підтвердження протиправних дій з боку позивача до суду не надано, а правомірність формування податкового кредиту не спростована, а надані позивачем первинні документи, не містять недоліків форми, або походження, відображають дійсний зміст та обсяг проведених операцій, узгоджуються між собою, а відтак є належною підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Посилання відповідача на не зазначення ПАТ "Нововодолазьким молокозаводом" у додатку до декларації з ПДВ за червень-липень 2014р. позивача в якості контрагента, на адресу якого здійснювалися господарські операції, відсутність декларації з ПДВ по ТОВ "Тріумф технологій" за серпень 2013р., не надання ТОВ "Оптима-Д" та ТОВ "Престиж-ТК" додатку № 5 до декларації з ПДВ за лютий 2016р. як на підставу для прийняття податкового повідомлення-рішення, не підтверджені жоднимидоказами та не свідчать про безтоварність господарських операцій, оскільки на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ "Аркомбуд", ПАТ "Нововодолазький молокозавод", ТОВ "Тріумф технологій", ТОВ "Оптіма-Д" та ТОВ "Престиж-ТК" позивачем було надано первинні документи, які містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, заперечень до яких у відповідача не було.

Доказів не належного звітування контрагентів позивача відповідачем до суду не надано, крім того, можливе порушення ними вимог податкового законодавства в частині звітування не свідчить про безтоварність господарських операцій.

Угоди, укладені між позивачем та контрагентами, є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними. Виконання угод підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками та іншими документами.

Також податковий орган посилається на податкову інформацію, отриману від Індустріальної ОДПІ м. Харкова, як на підставу для визначення податкового зобов'язання по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ВКФ Дельта-М" в якій зазначено про невірне визначення платником податків сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, зокрема, формування податкових зобов'язань по операціях з підміни товарів, що на думку податкового органу свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення суб'єкта до схеми формування штучного податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що зазначена податкова інформація не є належним та достатнім доказом по справі, оскільки складена у зв'язку неможливістю проведення перевірки ТОВ « ВКФ Дельта», отже без дослідження первинних документів у контрагента позивача . Факт не можливості проведення перевірки контрагента позивача лише свідчить про наявність перешкод у її здійсненні, а тому зазначений документ не є належним доказом в підтвердження зазначених податковим органом обставин. Крім того зазначена інформація містить припущення, які не підтверджені жодними доказами.

Відповідачем також не перевірені зазначені в податковій інформації відомості, жодних доказів на підтвердження зазначених в ній даних , зокрема порушення податкового законодавства та залучення суб'єкта до схеми формування штучного податкового кредиту. (т. 6, а.с. 149-156)

Посилання податкового органу на податкову інформацію від 11.12.2014р. № 41529/7/15-53-22-3/19 зібрану ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (т. 6, а.с. 162-168), зокрема, щодо відсутності у ТОВ "Констракшн Лайн" необхідних умов для здійснення господарських операцій, відсутність основних фондів, технічного персоналу виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Констракшн Лайн" за період жовтень 2014р.; відсутності підприємства за юридичною адресою та посадових осіб підприємства в обґрунтування висновків про безтоварність операції обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки будь-яких документальних перевірок господарської діяльності ТОВ "Констракшн Лайн" за жовтень 2014р., в рамках проведеннях яких досліджувалися б первинні бухгалтерські документи останнього по його взаємовідносинах з позивачем податковим органом не проводилось та податкових повідомлень-рішень за їх результатом не приймалось.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Щодо доводів апелянта про кримінальне провадження внесене до ЄРДР щодо ТОВ "ВКФ Дельта-М", за ст. 205 КК України, колегія суддів зазначає, що наявність відкритого кримінального провадження на яке посилається податковий орган для обґрунтування своїх доводів про недобросовісність учасників спірних правочинів, не може слугувати належним підтвердженням фактів, зазначених в акті перевірки.

Наданий до суду протокол допиту свідка ОСОБА_4, допитаного в ході розслідування кримінального провадження є не доказом, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів на якій стадії перебуває кримінальне провадження, чи прийнято остаточне рішення по кримінальній справи та чи пов'язано воно із взаємовідносинами з позивачем.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність порушеного кримінального провадження передбаченого ст.205 КК України по підприємству ТОВ " Секвойя-СК" та ТОВ « Констакшн Лайн» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем до суду надано вирок Київського районного суду м.Харкова від 13.05.2016р., який набрав законноїсили та яким засуджено ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених ч.3,ст.27, ч.1ст.205, ч.1 ст.358 , ч.1 ст.70 КК України , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених ч.5,ст.27, ч.1ст.205,ч.4 ст.70 КК України.

Згідно вироку ОСОБА_5 визнаний винним у організації фіктивного підприємництва ТОВ " Констракшн Лайн"для проведення незакоонних транзитних фінансових операцій та переведення безготівковихкоштів . перерахованих від ТОВ " Спеценергомонтаж", ТОВ " Востокенергоремонт", ТОВ " Гранд Україна" та виготовлені підробних печаток ПАт " Центренерго", ТОВ " Краснобродський Южний". ОСОБА_7 визнаний винним у у пособництві у фіктивному підприємництві , очолив підприємство ТОВ " Секвойя-СК" , передав всі реєстраційні документи і печатку ОСОБА_5 , та надавав йому можливість використовувати підприємство для проведення транзитних операцій та переведення безготівковихкоштів .перерахованих від ТОВ " Спеценергомонтаж", ТОВ " Востокенергоремонт", ТОВ " Гранд Україна".

Необхідно враховувати і те, що навіть використання юридичної особи у процесі скоєння злочинів, передбачених статтею 205 КК України «Фіктивне підприємництво» не виключає можливості реального здійснення окремих господарських операцій даною юридичною особою

Колегія суддів зазначає, що вироком надана оцінка діяльності керівників ТОВ "Констракнш Лайн" та ТОВ "Секвойя-СК" по взаємовідносинам з ТОВ " Спеценергомонтаж", ТОВ " Востокенергоремонт", ТОВ " Гранд Україна" , проте як податковим органом ставиться під сумнів господарські операції з позивачем..

Посилання на вирок також є безпідставним, оскільки даним рішенням не встановлено жодних фактів, які б мали преюдиційне значення для даної справи. При цьому, контрагенти на момент здійснення спірних господарських операцій володіли повним обсягом прав та обов'язків, як суб'єкта цивільно-правових відносин, які передбачені діючим законодавством, що спростовує доводи ДПІ про їх фіктивність.

Беручи до уваги вищезазначені правові норми та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у податкового органу підстав для нарахування позивачу спірних податкових зобов'язань. Висновки акту податкової перевірки про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поруч з цим, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів та їх контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення для провадження господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, відтак апеляційний суд дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту та складу витрат на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентами.

Жодних доказів, які б підтверджували порушення з боку позивача при укладанні договорів публічного порядку, відповідачем не надано. На час укладання договорів із позивачем, його контрагент був платником ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мав достатній об'єм правоздатності для укладення спірних угод.

Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження зазначеного та/або відповідних судових рішень щодо визнання договорів між позивачем і його контрагентами недійсним не надано, у зв'язку з чим, не доведено «безтоварності» правочинів.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав доказів на підтвердження правомірності податкових повідомленнь-рішень, та на спростування висновків суду першої інстанції, проте позивачем належними та допустимими доказами по справі, спростовано доводи податкового органу, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірні податкові повідомлення- рішення є протиправними.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правильно з'ясував обставини та надав оцінку доказам, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2017р. по справі № 820/6063/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 31.07.2017 р.