Справа № 753/23030/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з діями відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку її пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року задоволено вказаний адміністративний позов. Визнано неправомірною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про складові заробітної плати № 15582/Г/26-51-05-36 від 07.12.2016 року для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та проводити відповідні виплати пенсії ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на підставі довідки Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про складові заробітної плати № 15582/Г/26-51-05-36 від 07.12.2016 року для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, з урахуванням даних графи «інші виплати» - у розмірі 87% середньомісячного заробітку державного службовця (ОСОБА_2.), починаючи з 01.06.2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 19.03.2009 року (а.с. 20, 22).

ОСОБА_2 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із повторною заявою від 24.11.2016 року, якою просила провести перерахунок її пенсії з моменту призначення, з врахуванням інших виплат, що зазначені в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення/перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 23.11.2016 року (а.с. 19).

Листом від 07.12.2016 року Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с.20) ОСОБА_2 було повідомлено про відмову в перерахунку її пенсії як державному службовцю, посилаючись на те, що призначення пенсії проведено в межах діючого законодавства в розмірі 87% із заробітної плати державного службовця з урахуванням вимог ст. 33 Закону України «Про державну службу», без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціальних побутових питань та індексації (інших виплат).

За змістом вказаного листа відповідача від 07.12.2016 року (а.с. 20), останній не заперечує про те, що згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» станом на дату призначення пенсії ОСОБА_2 пенсія була призначена в розмірі 87% від суми її заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування без обмеження граничного розміру пенсії, з 19.03.2009 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 вищезгаданого Закону, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За змістом статті 37 Закону України « Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсія державним службовцям призначається в відсотковому розмірі від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, в даних правовідносинах мають перевагу спеціальні норми Закону, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та вважає, що матеріальна допомога, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування, однак, як, не включаються до складу заробітної плати державного службовця, повинна бути врахована при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, у постанові від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13 та у постанові від 04.03.2014 року у справі № 21-3а14 та Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 20 липня 2017 року в справі № К/800/14101/17.

Відповідно до положень ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, оскільки страхові внески та з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування були нараховані на всі виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та допомогу для вирішення соціально-побутових питань, отриманих позивачкою у період роботи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою (а.с. 15), то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачці.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач діяв неправомірно в спірних правовідносинах, а тому наявні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Таким чином, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва - залишити без задоволення, а на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 04.08.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.