Справа № 805/1923/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Толстолуцька М.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року справа №805/1923/17-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 805/1923/16-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2017 року Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, Фонд інвалідів) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - відповідач, підприємство, товариство) про стягнення з адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, в суммі 5 186 476,11 грн. ( а.с.4-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено повністю за необґрунтованістю (а.с.50-52).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які мають істотне значення для справи, що призвело, на думку позивача, до невірних висновків, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, не звітував до державної служби зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому є всі підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій ( а.с. 55-56).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, просили справу розглядати у їх відсутність.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечнь, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, підтверджується наявними матеріалами справи наступне.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є бюджетною установою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 18 липня 1991 року за кодом , що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наявною у матеріалах справи (том 1 а.с.8-9).

Діяльність Фонду інвалідів спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів. Бюджетна установа Фонд інвалідів є правонаступником Фонду соціального захисту інвалідів як урядового органу, що визначено пунктами 1, 2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року №129.

Фонд інвалідів в силу приписів пункту сьомого частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, положень статті 19, пунктів 9-10 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року №875-ХІІ у спірних правовідносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, який звернувся до адміністративного суду на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідач - Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» зареєстровано в якості юридичної особи 23 листопада 2001 року за № 1 000025, включено до ЄДРПОУ за № 31599557, юридична адреса: 85310, Донецька область, м.Родинське, вулиця Перемоги, будинок 9 ( а.с.22-29).

Відповідачем до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було надано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік з показниками середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу - 4392 особи; середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 125 осіб та зазначенням кількості інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях - 176 осіб.

Суть спірних правовідносин у правомірності стягнення адміністративно- господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, що регулюється нормами Господарського кодексу України, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ), Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року №129 (надалі - Положенням №129), Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 (далі - Порядок № 70).

Приписами статті 17 Закону № 875-ХІІ передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 19 цього Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Пунктом 2 Порядку № 70 передбачено, що обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної норми права передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною третьою статті 18 Закону № 875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вимогами частини третьої статті 181 Закону № 875-ХІІ Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Згідно з статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Позивач нарахував товариству адміністративно-господарські санкції у розмірі 5 186 476,11 грн.

Досліджуючи наявні матеріали справи, колегія суддів зазначає, що середньооблікова чисельність штатних працівників за 2016 рік склала 4 392 осіб, у тому числі 4 124 осіб працівники, праця яких пов'язана зі шкідливими умовами праці (а.с. 18-21).

Таким чином, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у відповідача складає 4 % від робочих місць, де можливо використовувати працю інвалідів (не пов'язаних зі шкідливими та небезпечними умовами праці) 11 робочих місць (4% * 268 робочих місць).

Як встановлено судом першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів у відповідача у 2016 році було працевлаштовані 125 осіб з інвалідністю.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відповідно на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштовуватись. Обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

За наведених обставин у їх сукупності колегія суддів вважає обґрунтованою відмову відповідача у сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 805/1923/16-а- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у справі № 805/1923/17-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г. М. Міронова