Справа № 817/927/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2017 р.Р і в н е 817/927/17
16год. 00хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій, податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була проведена фактична перевірка позивача щодо дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами. За наслідками перевірки прийняті рішення про застосування фінансових санкцій та податкові повідомлення-рішення. Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та стверджує, що перевірка проводилась незаконно, оскільки позивач не ознайомлений з наказом про проведення перевірки, йому не вручені направлення про проведення перевірки, вказує на порушення строків прийняття податкових повідомлень-рішень, а також що позивача двічі притягнуто до відповідальності за одне й те ж правопорушення. Крім того, позивач стверджує, що відповідачем не доведений факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених, а постанова КМУ №426 від 17.06.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957» визнано не чинною в судовому порядку. Одночасно позивач зазначає, що торгівлю тютюновими виробами він не здійснює і в первинних документах такий вид товарів відсутній. В той же час всі первинні документи по обліку товарів є в наявності, що свідчить про відсутність порушень зі сторони позивача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, через відділ документального забезпечення суду 26.07.2017 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що у позивача була проведена фактична перевірка на підставі наказу та направлень. Вказана перевірка проводилась в присутності та за участю продавця ОСОБА_2 В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем норм чинного законодавства у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, не проведення розрахункових операцій через РРО, не нарахування акцизного податку за лютий 2017, ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації з порушенням встановленого законодавством порядку. Факт виявлених порушень підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_2 На підставі висновків акту перевірки були винесені відповідні рішення про застосування фінансових санкцій та податкові повідомлення-рішення. Відповідач стверджує, що оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не належать. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Згідно із вимогами, встановленими ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки у даній справі вказане клопотання заявили всі особи, розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання відповідно до ст. 41 КАС України не здійснюється.

Дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з наступного.

24.02.2017р. відповідачем проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, про що складений акт №35/17-00-40/.

В ході проведення перевірки відповідачем встановлений факт реалізації горілки «Приватна колекція» Київська 0,5л, міцністю 40%, дата виробництва 06.06.2016, виробник ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм» по ціні 62грн., що є ціною нижчою від встановленою мінімальною роздрібною ціною, що суперечить Постанові КМУ від 30.10.2005 №957 «Про встановлення розміру мінімального оптово-відпускних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями). Розрахункову операцію проведено на повну суму покупки, розрахунковий документ не роздрукували, чек не видали.

Також встановлено реалізацію пачки цигарок «Київ» червоні з фільтром датою виготовлення 27.12.2016 МРЦ 13,81грн. по ціні 17грн. Розрахункову операцію проведено без застосування РРО, чек не видано. Крім того, в реалізації знаходились цигарки «Київ» блакитні датою виготовлення 27.12.2016 МРЦ 13,81грн. по ціні 17грн. (10 пачок), «Прима» класичні датою виготовлення 08.12.2016 МРЦ 15,72грн. по ціні 17грн. (11 пачок), «Прима срібна» червона датою виготовлення 14.12.2016 МРЦ17,15грн. по ціні 19грн. (8 пачок), «Київ» червоні (8 пачок), що є цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, що суперечить Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ( із змінами та доповненнями).

Крім того, відповідачем встановлено, що в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби на які відсутні супроводжуючі облікові документи, що свідчить про не ведення обліку товарних запасів у встановленому законом порядку (перелік товарів згідно з додатками 1, 2), що є порушенням Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без застосування РРО призвело до ненадходження в бюджет акцизного податку.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняті:

- рішення № від 28.03.2017 про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» (із змінами та доповненнями), ст. 18 Закону України від 19,12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція згідно з абз.14 ст.17 вказаного Закону України у вигляді штрафу в сумі 10000грн.;

- рішення № від 28.03.2017 про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами, що не відповідає вимогам ст. 11-1 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція згідно з абз.15 ст.17 вказаного Закону України у вигляді штрафу в сумі 10000грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2017, яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в розмірі 20087,80грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2017, яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в розмірі 1грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 4,70грн.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Доводи позивача про те, що їй не надавався наказ на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки є необґрунтованими та безпідставними.

Так, відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених підстав.

Згідно п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), копія наказу вручається платнику податків до початку проведення перевірки, а п.80.5 ст.80 Податкового кодексу України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється, згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 80.4 ст.80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

В силу вимог ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлено, що перевірку здійснено в присутності та за участю продавця ОСОБА_2, що підтверджується її підписом в направленнях на перевірку. Крім того, ОСОБА_2 відмовилась від підпису акта перевірки, в зв'язку з чим складений відповідний акт про відмову від підпису.

Оскільки продавець є особою, яка фактично проводить розрахункові операції, то відповідно, і наказ на проведення перевірки і направлення надавались контролюючим органом у відповідності до норм зазначеного податкового законодавства.

Доказів зворотного позивачем не надано, а судом не встановлено.

Твердження позивача щодо порушення строків прийняття рішень не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Так, державну політику щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України №481/95, 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95). Дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95, визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 (далі - Порядок).

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування, встановлюються контролюючими органами відповідно до їх компетенції.

Зокрема, відповідно до п.2.8 Інструкції про порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженої наказом Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України від 20.06.2007 №113, розгляд справи та прийняття рішень здійснюється у термін тридцяти робочих днів, з моменту складання акта про порушення суб'єктом підприємницької діяльності вимог у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів може бути продовжено на більш тривалий строк, але не більше 6 місяців.

В судовому засіданні встановлено, що строки прийняття оскаржуваних рішень не перевищують строків, визначених Інструкцією.

Доводи позивача про те, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення є помилковими з огляду на таке.

Як вбачається із рішень про застосування фінансових санкцій, позивача притягнуто до відповідальності за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» (із змінами та доповненнями), ст. 18 Закону України від 19,12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами, що не відповідає вимогам ст.11-1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями.

Так, статтею 17 Закону №481/95 встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 14 статті 17 вказаного Закону зазначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Абзацом 15 статті 17 вказаного Закону зазначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Із викладених правових норм вбачається, що зазначені порушення є різними видами правопорушень, а відтак, фінансові санкції застосовуються за кожне окреме вчинене правопорушення.

Суд критично оцінює доводи позивача на відсутність реалізації ним тютюнових виробів, оскільки факт реалізації був встановлений відповідачем в ході фактичної перевірки з переліком видів тютюнових виробів, їх ціни станом на час виробництва. Окрім того, позивач має ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а відтак зазначені доводи судом не приймаються.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідачем взято до уваги оптову ціну на алкогольні напої, а не роздрібну, то суд звертає увагу на те, що в даному випадку факт правопорушення визнаний продавцем, який здійснив реалізацію вказаного товару за ціною, яка, як встановлено відповідачем, є нижчою від встановлених мінімально оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої, про що власноручно написав пояснення. При цьому продавець у поясненнях вказав, що ціни на алкогольні напої встановлює підприємець і продавцю станом на час проведення перевірки невідомі мінімальні ціни на алкогольні напої.

Також в судовому засіданні встановлено, що факт заниження цін на алкогольні напої встановлений відповідачем у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» в редакції від 16.12.2016 і станом на вказану дату Постанова є чинною, а відтак спростовуються твердження позивача щодо врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №426 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957», яка була визнана не чинною рішенням суду.

Доводи позивача про наявність всіх первинних документів, які, на думку позивача, підтверджують відсутність порушення щодо ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації не спростовують встановленого порушення, оскільки такі документи мають знаходиться за місцем реалізації товарів. Натомість, згідно пояснень продавця, всі документи знаходились у підприємця, тому суд схиляється до висновку про наявність встановленого порушення ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зважаючи на вище викладене, суд прийшов до висновку про правомірність встановлених відповідачем порушень та прийнятих рішень.

За наведених обставин в задоволенні позовних вимог позивачу належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КАС України, сума судових витрат позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування фінансових санкцій відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.