Справа № 826/1071/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1071/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання утриматися від вчинення дій,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М. А., оформленого повідомленням від 04.01.2016 року № 22/2-29, про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіну М. А. утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, між ОСОБА_3 та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" 15.08.2014 року укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969, відповідно до умов якого ПАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" (продавець) зобов'язувався передати майно - квартиру у власність ОСОБА_3 (покупець), яка зобов'язувалась прийняти вказане майно та сплатити за нього обумовлену в Договорі грошову суму.

Відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчинявся за 1 730 524,87 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 15.08.2014 року №690939 грошові кошти в сумі 1 730 524,87 грн. були внесені на рахунок ПАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк", призначення платежу: оплата згідно договору купівлі-продажу №2969 від 15.08.2014 року.

Того ж дня між сторонами підписано акт приймання-передачі квартири до зазначеного договору.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 03.10.2014 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії проблемних.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року № 123 розпочато процедуру виведення ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення від 20.03.2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", на підставі цих рішень розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено Уповноваженою особою Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015р. по 19.03.2016р.

Рішенням Уповноваженою особою Фонду від 04.01.2016 року № 22/2-29, оформленого у вигляді повідомлення, повідомлено позивачку про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з підстав, передбачених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважаючи таке рішення протиправним, дії незаконними, а свої права та охоронювані законом інтереси як вкладника порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджуєтья із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо І скарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди і перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються га визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон).

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є лише правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, яке викладене у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" - нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під осоливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Тобто, у випадку прийняття рішення про нікчемність правочину щодо відчуження майна з підстав, визначених п.3 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", предметом доказування для Відповідача є наступна обставина: здійснення правочину за ціною, що суттєво (на 20 відсотків і більше) відрізняється від звичайної.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачам у повідомленні не наведено посилань на документи чи інші об'єктивні обставини, ґрунтуючись на яких відповідачем було сформульовано висновок про здійснення правочину згідно з договором за ціною, що суттєво відрізняється від звичайної.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься висновок експерта № 1-15/06 від 15.06.2015 року за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження та за результатами рецензування "Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "АКТИВ ЕКСПЕРТ".

За результатами проведеного дослідження судовим експертом сформульовано наступні висновки: ринкова вартість квартири № 12 станом на 15 серпня 2014 року, визначена в рамках порівняльного підходу мала бути 1 731 371 грн.; звіт про незалежну оцінку ринкової вартості однокімнатної квартири, що належить на праві приватної власності ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" і виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "АКТИВ ЕКСПЕРТ" з датою оцінки 11 серпня 2014 року, в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має незначні недоліки, що не ввинули на достовірність оцінки, та міг використовуватись з метою зазначеною у Звіті.

Згідно положень п. 3 Національного стандарту № 1 "Загальні зсади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 ринкова вартість - вартість за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Приписами підп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Позивачем було сплачено грошові кошти за придбану квартиру шляхом перерахування коштів з поточного рахунку, як це і було передбачено п.3.2. Договору купівлі-продажу.

Розрахунок за Договором Позивачем було здійснено у повному обсязі.

Тобто, сторони при укладанні договору купівлі-продажу самостійно визначають ціну товару з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України.

При цьому в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною нижчою або вищою від звичайних станом на момент вчинення правочину.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 щодо визнання Договору нікчемним та визнання права власності на квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2015 року по справі №752/4550/15-ц відмовлено ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02.09.2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду залишено без змін, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2015 року відхилено касаційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду, рішення Голосіївського районного суду міста Києва та ухвалу Апеляційного суду міста Києва залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовими рішеннями підтверджено, що договір купівлі-продажу квартири , укладеного між позивачем та банком, є законним.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Уповноваженої особи Фонду про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 15.08.2014 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим №2969 згідно п. 3 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, із матеріалів справи вбачається, що не дивлячись на існування судових рішень, якими встановлено дійсність договору, відповідач продовжує вчиняти дії, які перешкоджають позивачу вільно користуватися і розпоряджатися квартирою, зокрема, направляє позивачу повідомлення про нікчемність правочину.

Відповідно до положень ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги пряме ігнорування відповідачем рішень суду, що набрали законної сили і які є обов'язкові до виконання, суд вважає за необхідне для повного захисту прав позивача зобов'язати відповідача утриматись від застосування наслідків нікчемності правочину.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо доводів відповідача про те, що спір носить цивільно-правовий характер, то колегія суддів не може з ними погодитись, оскільки спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим, стосується діяльності суб»єкта владних повноважень під час виконання покладених на нього Законом повноважень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання про цивільне право було вирішено судом під час розгляду справи за позовом ПАТ «Всецукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та визнання права власності на квартиру.

У данному спорі позивачка оспорює законність рішення суб»єкта владних повноважень щодо віднесення договору купівлі-продажу квартири до нікчемних.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, приймаючи до розгляду аналогічні справи, зокрема справа № 21-2397а16, постанова від 27 квітня 2017 року, справа №21-2963а16 постанова від 11.07.2017 року.

Згідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Відповідно до ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 02 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.