Справа № 809/710/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. справа № 809/710/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мули Х.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної установи "Коломийська виправна колонія" (№41) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2017 року за № НОМЕР_1, за № НОМЕР_2, за № НОМЕР_3 в частині, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ю-, рішень від 25.04.2017 року за № НОМЕР_4, №,-

ВСТАНОВИВ:

ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року за № про застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п; від 25.04.2017 року за № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір; від 25.04.2017 року за № в частині донарахованих коштів за платежем податок на доходи фізичних осіб; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ю- за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; рішення за № НОМЕР_4 від 25.04.2017 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску за № НОМЕР_5 від 25.04.2017 року, як таких, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України та іншим законодавчим актам.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про порушення позивачем податкового законодавства щодо правильного нарахування, обчислення та своєчасності внесення до бюджету податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати засуджених та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, оскільки засуджені не перебувають ні в трудових, ні в цивільно-правових відносинах з установою. Як наслідок, позивач протиправно визначив грошові зобов'язання та нарахував штрафні санкції.

Відповідачем подано суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2017 в частині накладення штрафу в розмірі 259512,67 грн. (а.с.142-143).

Представники позивача в судовому засіданні з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначили, що службовими особами податкового органу під час перевірки не враховано наявності правових підстав працевлаштування засуджених, оскільки вони не перебувають у трудових відносинах з установою. Крім того, зазначили, що норми статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України у 2016 році до засуджених не застосовувалися, оскільки з ними не було укладено строкових трудових договорів. Пояснили, що військовий збір із нарахованого у січні 2015 року грошового забезпечення військовослужбовцям не нараховувався і не сплачувався, так як позивачем був зайво сплачений такий платіж у серпні, вересні 2014 року. Визначену податковим повідомленням рішенням № суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1302391,85 грн. не оскаржують, оскільки вона підлягає сплаті, позивач цей податок не декларував і не сплатив до бюджету. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду. На адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак належних доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надано.

За таких обставин, враховуючи положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за відсутності відповідача.

В минулому судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому запереченні, яке міститься в матеріалах справи (а.с.99). В задоволенні позову просили відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Коломийська виправна колонія (№41) 29.11.1999 року зареєстрована Коломийською районною державною адміністрацією як юридична особа. Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2016 року за №3679/24/5 Коломийську виправну колонію (№41) перереєстровано на Державну установу «Коломийська виправна колонія (№41). Перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків з 01.08.2000 року.

На підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 31.01.2017 року за № 128 (а.с.74-75), направлення на перевірку від 08.02.2017 року за №195 (а.с.102), плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на I квартал 2017 року, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна планова виїзна перевірка Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 21.03.2017 року за № 170/09/19-13/08563613 (а.с.8-33).

Перевіркою встановлено порушення Державною установою «Коломийська виправна колонія (№41)», вимог п.п.6.1, п.6, п.п.6.2 п.6, п.п.6.3 п.6 Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 року №396/5, п.57.1 ст.127.1, ст.127, п.168.1, ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб в сумі 1303036,61 грн. із заробітної плати засуджених до позбавлення волі за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року; п.п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, внаслідок чого не відображено заробітну плату засуджених за ознакою доходів «101» і не відображено нарахований, утриманий та сплачений податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року; п.163.1 ст.163, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, ст.176, п.п.1.2 п.16 прим. Підрозділу 10 Розділу XX, п.п. 1.3 п.16 прим.1 підрозд. 10 Розділу XX п.п.1.6 п.16 прим. 1 підрозд. 10 Розділу XX Податкового кодексу, внаслідок чого донараховано військовий збір за січень 2015 р. у сумі 7865,21 грн.; п.п. 1.2, п.п.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу, внаслідок чого встановлено несвоєчасну сплату по військовому збору.

На підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 05.04.2017 року за № 457, направлення на перевірку від 05.04.2017 року за №585, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 19.04.2017 року за № 285-9-13-04-08563613 (а.с.42-58).

Перевіркою встановлено порушення Державною установою «Коломийська виправна колонія (№41)» вимог п.1 ч.1 ст.7, п.4 ч.2 ст.6, п.1 та 2 ч.2 ст.6, ч.2 ст.9, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 51628,17 грн., зокрема за жовтень 17851,59 грн., листопад 17596,44 грн., грудень 16180,14 грн.

На підставі даних актів перевірки ГУ ДФС в Івано-Франківській області з урахуванням заперечень позивача прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "ПС" від 25.04.2017 року за № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, за штрафними (фінансовими) санкціями 510 грн. (а.с.62); форми "Р" від 25.04.2017 року за № НОМЕР_2, яким Державній установі "Коломийська виправна колонія (№ 41)" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 9831,52 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 7865,21 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1966,31 грн. (а.с.64); форми "Д" від 25.04.2017 року за № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1561904,52 грн., з них за податковими зобов'язаннями на суму 1302391,85 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 259512,67 грн. (а.с.66); вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ю-, якою позивачу визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 51628,17 грн. (а.с.69); рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за № НОМЕР_4 від 25.04.2017 року, яким до Державної установи "Коломийська виправна колонія" (№41) застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн. (а.с.71); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № НОМЕР_5 від 25.04.2017 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 24196,08 грн. (а.с.72).

При перевірці правильності заповнення та повноти відображення відомостей про фізичних осіб у податковій звітності сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ), службовими особами відповідача встановлено, що Державною установою "Коломийська виправна колонія" (№4)» не відображено заробітну плату засуджених за ознакою доходів «101» і не відображено нарахований, утриманий та сплачений податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року. Також, службовими особами податкового органу зроблено висновок про те, що позивачем в період з січня 2014 року по грудень 2016 року не перераховувалось до бюджету податок на доходи з фізичних осіб із заробітної плати засуджених. Крім того, перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску із сум доходу заробітної плати засуджених до позбавлення волі, встановлено, що Державною установою "Коломийська виправна колонія" (№4)» не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок за жовтень-грудень 2016 року.

Зазначені порушення призвели до збільшення Державній установі "Коломийська виправна колонія" (№41) грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами і з доходів платника податку у вигляді заробітної плати, згідно податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 25.04.2017 року за № на суму 510 грн. (штрафні санкції) (I квартал 2014р., II квартал 2014р., III квартал 2014р., IV квартал 2014р., I квартал 2015р., II квартал 2015р., III квартал 2015р., IV квартал 2015р., I квартал 2016р., II квартал 2016 р., III квартал 2016р., IV квартал 2016р.); грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, згідно податкового повідомлення-рішення форми «Д» від 25.04.2017 року за № на суму 1561904,52 грн., з них за штрафними (фінансовими) санкціями 259512,67 грн. (квітень 2014р. 2051,75 грн., червень 2014р . 6705,92 грн., липень 2014р. 7977,47 грн., серпень 2014р. 7639,33 грн., вересень 2014р. 8026,95 грн., жовтень 2014р. 6533,20 грн., листопад 2014р. 6708,78 грн., грудень 2014р. 6161,55 грн., січень 2015р. 5525,32 грн., лютий 2015р. 5899,53 грн., березень 2015р. 6699,30 грн., квітень 2015р. 6650,84 грн., травень 2015р. 7625,87 грн., червень 2015р. 8337,07 грн., липень 2015р. 8211,06 грн., серпень 2015р. 7571,44 грн., вересень 2015р. 7417,64 грн., жовтень 2015р. 7946,59 грн., листопад 2015р. 7174,91 грн., грудень 2015р. 2362,27 грн., січень 2016р. 8016,40 грн., лютий 2016р. 8677,52 грн., березень 2016р. 9295,74 грн., квітень 2016р. 10246,24 грн., травень 2016р. 11285,63 грн., червень 2016р. 11233,57 грн., липень 2016р. 10313,86 грн., серпень 2016р. 9313,70 грн., вересень 2016р. 11136,53 грн., жовтень 2016р. 10954,39 грн., листопад 2016р. 10797,82 грн., грудень 2016р. 9928,74 грн.); недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ю- на суму 51628,17 грн.(жовтень 2016р. 8925,80 грн., листопад 2016р. 8798,22 грн., грудень 2016р. 6472,06 грн.) та штрафні санкції згідно рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності , передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за № НОМЕР_4 від 25.04.2017 року на суму 510 грн.; штрафні санкції згідно рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску за № НОМЕР_5 від 25.04.2017 року на суму 24196,08 грн.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 162 Податкового кодексу України (надалі ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України).

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата) (пункт 167.1 статті 167 ПК України).

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За приписами підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 13 Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу в Україні трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.

Кримінально-виконавчим кодексом України (далі КВК України) визначено, що засуджені зобов'язані виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України (частина перша статті 9).

Відповідно до частини першої статті 118 КВК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов'язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Законом №1186-VI від 08.04.2014 року частину першу статті 118 доповнено абзацом третім згідно якого праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.

Згідно з частиною першою статті 120 КВК України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують комунально-побутові та інші надані послуги. Відшкодування засудженими витрат на послуги провадиться після відрахування прибуткового податку і аліментів (ч.1, ч.2 ст.121 КВК України).

Нормативно-правовим актом, яким встановлюється форма і система оплати праці осіб, засуджених до позбавлення волі є Інструкція про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затверджена наказом Міністерства юстиції України №396/5 від 07.03.2013 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України № 387/22919 від 11.03.2013 року (далі Інструкція №396/5).

Відповідно до пункту 1.2. Інструкції №396/5 засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.

Праця засуджених організовується з додержанням правил охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії, встановлених законодавством про працю (пункт 1.3 Інструкції №396/5).

Згідно пункту 3.1. Інструкції №396/5 засуджені до позбавлення волі працюють у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоровя, спеціальності.

У пункті 5.1 Інструкції №396/5 визначено, що праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості.

Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт.

Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати.

Відповідно до пункту 6.3 зазначеної Інструкції відрахування та відшкодування із заробітної плати засуджених здійснюється відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок з доходів фізичних осіб; аліменти; вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу); вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого їм забезпечується відповідна компенсація за виконану роботу, тобто заробітна плата, а також додержання правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та інших умов, встановлених законодавством про працю.

Примусовість характеру трудових відносин засуджених, а також мета їх виправлення та перевиховання зумовлює особливість регулювання таких відносин шляхом поєднання норм законодавства про працю та вимог кримінально-виконавчого законодавства, що, однак, не позбавляє виплачених засудженим сум доходу за виконану ними роботу ознак заробітної плати.

Норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконання суспільно корисної праці. У зв'язку з чим обкладення цих доходів податком здійснюється у загальному порядку.

Відповідно до пункту 176.2 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556.

Згідно пункту 1.3. зазначеного Порядку його дія поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

Аналогічного змісту правова норма містилась в Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, чинного до 01 квітня 2015 року.

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (пункт 119.2 ПК).

Відповідно до пункту 127.1 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 6 вказаного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (ч.1 ст.7 Закону). ;

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (стаття 9 Закону).

Відповідно до статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню. Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як податковий агент, зобовязаний своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу (заробітної плати) засуджених до позбавлення волі, а також єдиний внесок, незалежно від укладення письмового трудового договору із засудженими. Також позивач, як податковий агент, зобовязаний подавати у строки, встановлені законодавством, відповідну звітність. У випадку невиконання цих обовязків нести визначену законодавством відповідальність.

Судом встановлено, та не заперечується позивачем, що ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" за період з січня 2014 року по грудень 2016 року із заробітної плати засуджених не сплачувала до бюджету податок на доходи з фізичних осіб, не відобразила за цей період заробітну плату засуджених за ознакою доходів «101» та нарахований, утриманий і сплачений податок на доходи фізичних, а також не подала у встановлені законодавством строки відповідні податкові розрахунки. Крім того, позивачем не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок із заробітної плати засуджених до позбавлення волі за жовтень-грудень 2016 року.

Враховуючи зазначене вище, суд прийшов до висновку про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень за № від 25.04.2017 року, за № від 25.04.2017 року в частині визначених штрафних (фінансових) санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ю-, рішення за № від 25.04.2017 року, рішення за № від 25.04.2017 року.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.04.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на суму 9831,52 грн., з яких 7865,21 грн. за податковим зобовязанням та 1966,31 грн. за штрафними санкціями, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач нарахував грошове забезпечення військовослужбовцям за січень 2015 року в сумі 524347,83 грн., однак не нарахував та не утримав військовий збір в сумі 7865,21 грн.

Представник позивача суду пояснила, що військовий збір в сумі 7865,21 грн. за січень 2015 року дійсно не нараховано та не сплачено, оскільки в серпні та вересні 2014 року було зайво нараховано та утримано військовий збір із грошового забезпечення військовослужбовців в сумі 11932,18 грн.

За змістом підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України обєктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статей 176 цього Кодексу (п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України)

Згідно з п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Таким чином, позивач, як податковий агент, зобовязаний нараховувати та утримувати із суми доходу у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами військовий збір.

Оскільки судом встановлено, що вказаний обовязок позивачем не виконано - в січні 2015 року позивач не нарахував та не утримав із нарахованого грошового забезпечення військовий збір, суд приходить до переконання про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.04.2017 року.

Щодо зайво сплачених позивачем сум військового збору в серпні та вересні 2014 року, суд зазначає, що у відповідності до статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов є таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 28.07.2017.