Справа № 826/4834/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2017 року № 826/4834/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Григоровича П.О., суддів Аблова Є.В., Смолія І.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПенсійного фонду України
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пенсійний фонд України (надалі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі відповідач), в якому просить суд:

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 17.03.2017 ВП №53498194 про накладення штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2017 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в попередньому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14.04.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду було виконано у визначений в постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження строк, внаслідок чого підстави для накладення на позивача штрафу відсутні.

Представник відповідача проти позову заперечує з тих підстав, що постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2017 скасовано постанову про стягнення з позивача штрафу ВП №53498194 від 17.03.2017, внаслідок чого правові підстави для задоволення позову відсутні.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2015 №826/11361/15 зобов'язано Пенсійний фонд України направити до уповноваженого територіального органу заяву ОСОБА_1 від 26.04.2015 про призначення та виплату пенсії за віком для розгляду по суті та прийняття рішення в порядку ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України від 01.03.2017, копія якої наявна в матеріалах справи, відкрито виконавче провадження №53498194 по виконанню виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №826/11361/15, виданого 05.07.2016 та зобов'язано пенсійний фонд України виконати судове рішення протягом десяти днів.

Як зазначає позивач та не заперечувалось відповідачем, Пенсійний фонд України постанову від 01.03.2017 №53498194 про відкриття виконавчого провадження отримав 14.03.2017, що також підтверджується витягом з реєстру відстеження поштових відправлень.

З метою забезпечення виконання вищезазначених постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови суду, Пенсійний фонд України 17.03.2017 надіслав заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсії за віком до управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області для розгляду суті та прийняття рішення в порядку ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підтверджується чого позивач надав до матеріалів справи копію супровідного листа від 17.03.2017 №8060/06-40.

Про виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2015 №826/11361/15 та постанови про відкриття виконавчого провадження позивач повідомив старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом від 21.03.2017 №8443/06-40.

Натомість, 30.03.2017 до Пенсійного фонду України надійшла постанова від 17.03.2017 ВП№53498194 про накладення штрафу у зв'язку з неповідомленням державного виконавця про виконання судового рішення станом на 17.03.2017.

Незгода позивача із вказаною вище постановою про накладення на нього штрафу зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч.1 ст.5 Закону).

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Так, згідно із ч. 6 ст. 26, ч.ч. 1, 2 ст. 63, ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з аналізу викладених норм, штраф накладається на боржника у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, необхідним також є повідомлення боржника, шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання його виконати рішення суду у встановлений законодавством строк.

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику лише 13.03.2017, а штраф застосований 17.03.2017. Тобто, державним виконавцем фактично було надано Пенсійному фонду України для добровільного виконання судового рішення три дні, що не відповідає вимогам ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», яка надає боржнику десятиденний строк для виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до п. 3 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої Міністерством 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику.

В даному випадку постанова від 17.03.2017 ВП №53498194 про накладення штрафу була надіслана до Пенсійного фонду України лише 28.03.2017, про що свідчить штамп органу поштового зв'язку на конверті, при тому, що інформація про виконання рішення надіслана Пенсійним фондом України державному виконавцю листом від 21.03.2017 №8443/06-40.

Правовий аналіз фактичних обставин справи в контексті норм, що регулюють спірні правовідносини, дає змогу дійти висновку, що станом на дату прийняття постанови про накладення штрафу - 17.03.2017, даний акт індивідуальної дії не відповідав вимогам ч.3 ст.2 КАС України, адже позивач фактично був позбавлений можливості виконати добровільно рішення суду у строк, передбачений ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, як вище зазначено судом, постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем лише 13.03.2017, а державний виконавець зазначених обставин не перевірив, внаслідок чого необґрунтовано прийняв рішення про накладення штрафу на позивача.

Втім, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

31 березня 2017 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53498194, якою встановлено, що рішення суду виконано в повному обсязі. В рамках постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що 23.03.2017 на адресу Відділу надійшов лист Пенсійного Фонду України №8443/06-40 від 21.03.2017, згідно якого вбачається, що боржником постанова про відкриття виконавчого провадження отримана 14.03.2017 та на виконання якої до управління ПФУ у Старобільському районі Луганської області 17.03.2017 листом №8060/06-40 направлена для розгляду по суті та прийняття рішення в порядку статті 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсії за віком.

З урахуванням зазначеного держаний виконавець дійшов висновку, що рішення суду виконано боржником протягом 10 робочих днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження", а постанова про стягнення штрафу від 17.03.2017 - скасуванню.

Відповідно до п.2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2017 - скасовано постанову про стягнення з боржника штрафу ВП №53498194 від 17.03.2017.

Відтак, станом на час вирішення даного спору по суті заявлених позовних вимог, відсутній акт індивідуальної дії, що порушує права позивача у сфері публічно-правових відносин, внаслідок чого суд не вбачає необхідності у повторному скасуванні постанови, яка вже скасована самостійно відповідачем.

При цьому, посилання позивача на те, що скасування державним виконавцем Руденко В.В. власної постанови виходить за межі повноважень останнього, суд відхиляє, адже у випадку не згоди позивача з діями державного виконавця щодо скасування постанови про накладення штрафу, позивач не був позбавлений можливості оскаржити такі дії у встановленому порядку, чого позивачем зроблено не було.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя П.О. Григорович

Судді Є.В. Аблов

І.В. Смолій