Справа № 452/1547/17
Суддя: Кравців В. І.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/1547/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2017 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

її представника адвоката Іванова О.О.,

представника відповідача Процайла В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області та Самбірського міського голови Гамара Ю.П. про визнання протиправним і скасування розпорядження та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 19 червня 2017 року пред'явила адміністративний позов до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області та Самбірського міського голови Гамара Ю.П. про визнання протиправним та скасування розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1» та поновлення її на роботі на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Виконавчого комітету Самбірської міської ради.

У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 15 грудня 2015 року вона була прийнята на службу в органи місцевого самоврядування, а саме, затверджена на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, з якої 6 липня 2016 року незаконно була звільнена та відповідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2017 року поновлена на роботі, але згідно оскаржуваного розпорядження Самбірського міського голови Гамара Ю.П. звільнена із займаної посади за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування, чого вона не допускала і тому таке розпорядження вважала незаконним.

Так, останнім часом, між нею та відповідачем Гамаром Ю.П. склалися конфліктні відносини через його упереджене ставлення до неї, через те, що він примушує її виконувати завдання, які не входять в коло її посадових обов'язків, через безпідставну критику, незаконне звільнення та небажання Гамара Ю.П. виконувати рішення судів, які постановлені не у його користь.

Окрім цього, відповідач Гамара Ю.П., усвідомлюючи, що вона, позивач, діє виключно у межах закону й існування рішенння судів з цього приводу, нехтуючи ці рішення, обрав собі за норму поведінки особисті образи щодо неї, упереджене ставлення.

19 травня 2017 року після особистого конфлікту, словесної перепалки, погрози застосувати силу, коли вона, побоюючись реалізації відповідачем свого протиправного наміру, вирвалася з його кабінету, він, Гамар, своїм розпорядженням від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1» звільнив її із займаної посади.

Вказане розпорядження мотивоване тим, що нібито вона порушила Присягу посадової особи органів місцевого самоврядування, а саме, вчинила дії, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки, недотримання високої культури спілкування, зокрема, використовувала ненормативну лексику, що призвело до приниження органу місцевого самоврядування. Підставою прийняття розпорядження зазначено доповідні записки працівників виконавчого комітету Самбірської міської ради.

Факт вживання нею ненормативної лексики, що призвело до приниження органу місцевого самоврядування, не відповідає дійсності. 19 травня 2017 року під час виконання своїх обов'язків вона не вживала ненормативної лексики, не вживала такої й під час конфлікту у кабінеті відповідача і після конфлікту теж.

Розпорядження є безпідставними з огляду на те, що у ньому не зазначено конкретні прізвища осіб, які нібито писали доповідні записки, зі змістом яких їй було відмовлено в ознайомленні.

Незаконність розпорядження була очевидною для деяких осіб, які візували розпорядження, котрі відразу зазначили про його незаконність.

У розпорядженні не зазначено причини звільнення, а звільняючи її за всіма абзацами частини 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», без вказівки конкретного, відповідач прийняв незаконне розпорядження.

Крім цього, при її звільненні відповідач Гамар Ю.П. не зажадав у неї пояснень. Маючи таку можливість, вона спростувала б наведену у розпорядженні підставу звільнення та зазначила би чим спростовуються домисли, наведені у розпорядженні. Звільнення є крайнім заходом і при його застосуванні, відповідач мав би враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Оскільки, цього не відображено у розпорядженні, очевидним є й мотив його прийняття - особиста неприязнь, а не порушення присяги. Наявність особистих неприязних відносин свідчить про упереджене ставлення та відсутність самого факту порушення присяги.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 пояснила, що зразу ж після її поновлення на роботі відповідачем ОСОБА_7 робилися спроби звільнити її з роботи за відсутність на робочому місці, що не відповідало дійсності, доручалося виконання роботи, яка не передбачена її функціональними обов»язками, давалися доручення подати похвилинний план роботи за тиждень, письмові звіти про виконану роботу. Коли вона по роботі виходила із приміщення міської ради, то записувала про це в журналі, але пізніше змушена була писати пояснення куди виходила та чому проводила відповідні наради. 11 травня 2017 року в 11 год. 45 хв їй було доведено до відома два розпорядження міського голови: про проведення аналізу прогнозування суспільно-політичних та соціально-економічних процесів та надання інформації щодо причин та шляхів попередження конфліктних ситуацій в м. Самборі, які вона повинна була виконати до цього ж дня до 17 год., хоча для цього необхідні були дані з багатьох підрозділів. Те, що змогла зробити, вона виконала, і інформуючи міського голову про суспільно-політичні процеси, вказала, що є політична криза, зокрема, це тривале необрання секретаря міської ради, не реєстрація установчих документів громадської організації та можливе висловлення недовіри міському голові. 19 травня 2017 року, в 11 годині, її викликав міський голова, коли вона заходила до нього в кабінет, то у приймальній були секретар В.Пруська і головний архітектор Гамар Ігор. Міський голова сказав, що інформація, яку вона підготувала, не така і вона, ОСОБА_1, повинна її переписати. Таді вона заявила, що не встигне, і щоб голова дав розпорядження на підставі чого вона її має переробляти, після чого Гамар Ю.П. став знервованим, встав і підійшов до свого столу, почав ходити по кабінету, а вона, побачивши, що він агресивний, встала із - за столу і сіла на крісло біля дверей. Далі Гамар Ю.П. почав її ображати, висловлюватися нецензурною лайкою, замахнувся на неї і тому вона вибігла із його кабінету. Біля приймальні стояв ОСОБА_9 та ОСОБА_10, котрі стали розпитувати що сталося, після чого ОСОБА_9 відвів її до себе в кабінет. Прийнявши ліки, вона пішла до себе в кабінет, написала заяву в поліцію і приблизно о 12 год. 50 хв. вийшла з роботи, пішла в поліцію та занесла заяву, а тоді звернулася у поліклініку. Приблизно о 15 год. їй зателефонував працівник виконавчого комітету ОСОБА_11, котрий повідомив, що вона звільнена з роботи. Вона відповіла, що перебуває на лікарняному, після чого забере трудову книжку.

Відповідач - Самбірський міський голова Гамар Ю.П., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 40 КАС України розцінюється як неприбуття без поважних причин, а тому на згідно ч. 4 ст. 128 цього Кодексу справу вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача виконавчого комітету Самбірської міської ради позов не визнав, посилаючись на правомірне звільнення ОСОБА_1 з роботи за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування, так як публічна розмова з використанням нецензурної лайки, із застосуванням погроз та приниження людської гідності, з підкресленням своєї посади та «особливого статусу» підриває авторитет державної влади, довіру суспільства до органів виконавчої влади, поширює думку щодо вседозволеності чиновників високого рангу та не відповідає званню державного службовця.

Не відповідає дійсності те, що відповідач примушував позивача виконувати завдання, які не входять в коло її посадових обов'язків, через безпідставну критику. Таке твердження позивача спростовується розпорядженнями міського голови, а також витягом з розподілом повноважень між міським головою, секретарем та заступниками міського голови з особистим підписом позивача.

Вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, показання свідків, з'ясувавши всі обставин у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, до якої згідно п. 15) ч. 1 ст. 3 цього Кодексу відноситься служба в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 10 та 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. ст. 8 та 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Із трудової книжки, постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1839/16-а та розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1» відомо, що відповідно до рішення Самбірської міської ради від 15 грудня 2015 року № 3 «Про затвердження заступників Самбірського міського голови та керуючого справами виконавчого комітету Самбірської міської ради VІІ демократичного скликання» та розпорядження міського голови від 15 грудня 2015 року № 151-ос «Про надання дозволу приступити до виконання обов'язків ОСОБА_1» відомо, що ОСОБА_1 з 15 грудня 2015 року затверджено на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та з 19.05.2017 її звільнено з вказаної посади за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування (а.с. 6-9, 14, 15).

Із розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1» вбачається, що звільнення ОСОБА_1 за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування було проведено у зв»язку з вчиненням ОСОБА_1 дій, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки, недотриманням високої культури спілкування, зокрема через використання ненормативної лексики, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування (а.с. 14).

Даючи правову оцінку зазначеному розпорядженню Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Статтею 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено Присягу посадової особи місцевого самоврядування такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов»язки».

Згідно ст. 8 цього Закону основними обов»язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема:

додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування;

сумлінне ставлення до виконання службових обов»язків;

шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарний проступок може бути наслідком недотримання, порушення службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження служби. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли посадова особа органу місцевого самоврядування скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов»язків.

Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення служби в органах місцевого самоврядування за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності службової особи, яка вчинила діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Із доповідних записок головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності виконкому ОСОБА_12 та начальника відділу архітектури і містобудування головного архітектора міста Гамара І.С. відомо, що 19 травня 2017 року в 11 год., перебуваючи в приймальні міського голови, вони стали свідками того, як заступник міського голови ОСОБА_1, виходячи із кабінету міського голови, обізвала його нецензурними словами (а.с. 76, 77).

Свідок Гамар І.С. показав, що 19 травня 2017 року, приблизно в 11 годині, він знаходився у приймальні міського голови із ОСОБА_12 і в той час до кабінету міського голови зайшла ОСОБА_1, після чого він чув, що за дверима голосно розмовляли. Через деякий час відкрилися двері і швидко вийшла ОСОБА_1, крикнувши на ходу нецензурні слова в адресу міського голови.

Свідок ОСОБА_12 показала, що 19 травня 2017 року в 11 годині вона була у приймальній міського голови. У цей час в приймальній крім неї, ОСОБА_12, перебував Гамар І.С. Що відбувалося в кабінеті вона не чула, ОСОБА_1 вийшла із кабінету міського голови, грюкнула дверима і обізвала міського голову нецензурними словами. Після чого вийшов міський голова і запитав у них чи вони чули, що сказала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 показав, що про дані події йому відомо зі слів ОСОБА_12 та міського голови Гамара Ю.П.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 19 травня 2017 року в 11 годині його викликав міський голова до себе в кабінет і повідомив, що ОСОБА_1 у нецензурній формі висловлювалася в адресу міського голови і це підтвердили ОСОБА_12 та Гамар І.С., на що він, ОСОБА_11, відповів, що її необхідно звільнити за порушення Присяги, після чого за дорученням міського голови пішов готувати розпорядження, яке приніс міському голові приблизно о 12 год. та пішов його візувати.

Із показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 відомо, що 19 травня 2017 року після 11 години ОСОБА_1 вийшла із приймальні міського голови у збудженому стані, приймала ліки.

Із висновку № 1708 за матеріалами письмової заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 19 травня 2017 року звернулася до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про те, що 19 травня 2017 року в 11 годині в кабінеті Самбірського міського голови Гамар Ю.П. у ході обговорення виробничх питань з мотивів особистої неприязні та неповаги до неї ображав її честь і гідність, як жінки, в нецензурній формі, змушував її вступати з ним в статеві відносини, намагався застосувати до неї рукоприкладство, однак за даним фактом відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Із постанови Самбірського міськарйонного суду Львівської області від 20 січня 2017 року у справі № 452/1839/16-а, яка набрала законної сили, видно, що було визнано протиправним та скасовано розпорядження Самбірського міського голови Гамара Ю.П. від 6 липня 2016 року № 123-ос «Про звільнення ОСОБА_1», поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді заступника Самбірського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради унаслідок упередженого ставлення Гамара Ю.П. до ОСОБА_1 та наявністю між ними неприязних відносин (а.с. 6-9).

Після поновлення на роботі ОСОБА_1 відносини між ними не змінилися, що підтверджується сукупністю наступних доказів.

Показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_1 після її поновлення на роботі не було визначено робоче місце у кабінеті, який вона займала до звільнення і вона перебувала у кабінетах різних відділів виконкому. Відразу після поновлення на роботі ОСОБА_1 міський голова Гамар Ю.П. ініціював її повторне звільнення з роботи за відсутність на робочому місці, що не підтвердилося.

Наслідком такої ініціативи був вклик 24.01.2017 до Самбірської міської ради екстреної медичної допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_1 у зв»язку з ситуаційно-психогенною реакцією через конфлікт на роботі, що видно із повідомлення та карти виїзду швидкої медичної допомоги (а.с.116, 117).

Із службових записок видно, що ОСОБА_1 у письмовій формі детально доповідала Самбірському міському голові Гамару Ю.П. про виконану роботу та причини відлучення із приміщення Самбірської міської ради (а.с. 111, 112, 113).

Отже, вжиття ненормативної лексики у ході конфлікту, що виник у кабінеті міського голови під час вирішення виробничих питань через наявність неприязних відносин між Самбірським міським головою Гамаром Ю.П. і його заступником з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 та упередженого ставлення міського голови до неї не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 під час виконання службових обов»язків вчиняє дії, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки та не дотримується високої культури спілкування і такі висловлювання були спрямовані на приниження авторитету органу місцевого самоврядування, а були реакцією на поведінку міського голови, а відтак відповідачем невірно кваліфіковані як порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування має право, зокрема: на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян;

вимагати проведення службового розслідування з метою спростування безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри щодо неї;

захищати свої законні права та інтереси в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 цього Закону рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Частиною третьою статті другої КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема: про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення; стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За наведеного розпорядження Самбірського міського голови Гамара Ю.П. від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1» необхідно визнати протиправним та скасувати його, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Самбірського міського голови Гамара Ю.П. від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1».

Поновити ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді заступника Самбірського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Постанову в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя