Справа № 275/570/17
Суддя: Данилюк О. С.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ухвала про відмову у відкритті провадження)
01 серпня 2017 року смт. Брусилів.
Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Данилюк О. С. , розглянувши адміністративний позов Приватного Підприємства «Україна» до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії, -
Позивач ПП «Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом до Брусилівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення Брусилівської селищної ради № 197 від 09.06.2017р. про відмову у наданні ПП «Україна» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га за адресою с. Водотиї, вул. Квітнева, 67а, та зобов’язання Брусилівської селищної ради прийняти рішення про надання вказаного дозволу ПП «Україна».
В обґрунтування вимог зазначило, що 03.04.2017р. ПП «Україна» в порядку ст. 122, 123 ЗК України до Брусилівської селищної ради подано заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га за адресою с. Водотиї, вул. Квітнева, 67а, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд для передачі вказаної земельної ділянки в оренду ПП «Україна» терміном на 49 років. У вказаній заяві було зазначено, що 22.04.1999 року виконавчим комітетом Водотиївської сільської ради було винесено рішення «Про дозвіл на забудову житлового будинку КСП «Україна» в с. Водотиї, яким КСП «Україна», правонаступником якого є ПП «Україна», було надано для будівництва житлового будинку земельну ділянку площею 0,12 га по вул. Радянська (Квітнева), 67а. Втім, рішенням Брусилівської селищної ради № 197 від 09.06.2017р. було відмовлено у наданні ПП «Україна» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га за адресою с. Водотиї, вул. Квітнева, 67а, оскільки у ПП «Україна» відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.
ПП «Україна» вважає таке рішення Брусилівської селищної ради винесеним з порушенням норм чинного законодавства, тобто незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкриття провадження у вказаній адміністративній справі з наступних підстав.
Так, згідно ч. 2 ст. 2 КАСУ до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому слід враховувати, що п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень – це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.
Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.
Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 та главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об’єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватно - правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.
При цьому визначальні ознаки приватноправових відносин – це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб’єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб’єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб’єкта владних повноважень.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
ЗК України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов’язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Так, згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб’єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, – на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб’єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.
З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв’язку з прийняттям суб’єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов’язані з реалізацією певних суб’єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов’язків фізичних і юридичних осіб приватного права.
За таких обставин рішення суб’єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним – розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред’являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред’явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб’єкта владних повноважень.
Як свідчить зміст позовної заяви, спір виник з приводу здійснення позивачем своїх цивільних прав на земельну ділянку на засадах рівності та порушення цих прав відповідачем, тому вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
П. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
У зв’язку з цим у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ПП «Україна» необхідно відмовити.
Керуючись ст. 109 КАС України, суддя, -
У відкриття провадження в адміністративній справі за позовом Приватного Підприємства «Україна» до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов’язання вчинити певні дії, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.