Справа № 523/5348/17
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2017-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5348/17
Провадження №2-а/523/229/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника відповідача - Кур'ян Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 07.10.2009р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до грудня 1999р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., проживала в АДРЕСА_1, отримувала пенсію за віком, що призначено довічно, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку із чим виплату пенсії припинено. 24.02.2017р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком. Справжність підпису довіреної особи на заяві засвідчено, особу встановлено, дієздатність та повноваження перевірено нотаріусом. Листом Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 203/10 від 16.03.2017р. в поновленні виплати пенсії відмовлено. Управлінням зазначено, що ОСОБА_2 необхідно з'явитися особисто з оригіналом паспорту громадянина України. Позивач вважає протиправною бездіяльність УПФУ щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії.

14 квітня 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій.

15 травня 2017р. відповідач - Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надало письмові заперечення та просило відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на те, що вимоги викладені в позовній заяві є не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року на підставі положень передбачених ч. 4 ст. 182-3 КАС України справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (поштове повідомлення № 08940300). В позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності та за відсутності позивача (а.с. 2).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними з наведених у запереченнях обставин.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наданих відповідачем заперечень, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала на обліку в Управлінні та з 18.09.1993 отримувала пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У листопаді 1999 року Позивач звернулась до Управління з заявою про виплату їй пенсії за шість місяців наперед перед від'їздом на постійне місце проживання до Ізраїлю. Після опрацювання вищевказаної заяви, Управлінням Позивачу було виплачено пенсію за шість місяців наперед. У лютому 2016 року до Управління надійшла заява від представника Позивача про поновлення виплати пенсії. Управлінням 16.03.2017 за вих. № 203/10 представнику Позивача було надано вмотивовані та обґрунтовані роз'яснення з зазначенням, що для поновлення виплати пенсії громадянці ОСОБА_2 необхідно з'явитись до Управління особисто з оригіналом паспорту громадянина України та надати відповідну заяву. Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіального органу Пенсійного фонду припиняється, зокрема, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Згідно розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 ( зі змінами), заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником у разі якщо особа, якій поновлюється пенсія не досягла повноліття або є недієздатною. Відповідач вважає, що законодавством не передбачено прийняття заяви про поновлення виплати пенсії від особи, яка діє по довіреності та/або за дорученням та представляє інтереси іншої особи- пенсіонера. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Управління не вбачає підстав для задоволення позову та зобов'язання Управління здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 07.10.2009 із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни на визначений пенсіонером банківській рахунок.

Судом встановлено, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом 12.04.2017 року, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 07.10.2009р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни на визначений пенсіонером банківський рахунок.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що до грудня 1999р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., проживала в АДРЕСА_1, отримувала пенсію за віком, що призначено довічно, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку із чим виплату пенсії припинено. 24.02.2017р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком. Справжність підпису довіреної особи на заяві засвідчено, особу встановлено, дієздатність та повноваження перевірено нотаріусом. Листом Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 203/10 від 16.03.2017р. в поновленні виплати пенсії відмовлено. Управлінням зазначено, що ОСОБА_2 необхідно з'явитися особисто з оригіналом паспорту громадянина України. Позивач вважає протиправною бездіяльність УПФУ щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

24.02.2017 року ОСОБА_4, діючи в якості представника ОСОБА_2 на підставі довіреності від 07.02.2017 року, посвідченої адвокатом-нотаріусом (а.с.12-13) звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 як громадянці України, що проживає за кордоном.

Листом Южненського сектору Суворовського об'єднаного УПФУ в м. Одесі № 203/10 від 16.03.2017 року (а.с.5) повідомлено, що для поновлення пенсії гр. ОСОБА_2 необхідно з'явитися особисто з оригіналом паспорту громадянина України до управління Пенсійного фонду згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-4, п. 12 Порядку виплати пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 як громадянка України (що вказано в її закордонному паспорті в графі «громадянство», а.с.14), незалежно від її проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов'язаний відновити їй виплату пенсії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Винятки були встановлені для громадян, які проживають за кордоном, якщо пенсія їм призначена внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. У цих випадках пенсія виплачується і за відсутності міжнародного договору (ч. 2 ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). При цьому, відповідний механізм виплати таких пенсій врегульований Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок переведення пенсій громадян, які виїхали на постійне проживання до інших країн» від 06.04.1993 № 258.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у зв'язку з чим вони не підлягають застосуванню при вирішенні питань стосовно виплати пенсій громадянам України, які виїхали за кордон, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв'язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п.52 рішення у справі № 10441/06 «Пічкур проти України» від 07.02.2014 року.

Крім того, у п.3 Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в ст.46 Конституції України.

Також, що стосується посилань пенсійного органу на необхідність особистого звернення Позивача з заявою про поновлення виплати пенсії, то суд зазначає, що подання заяви від імені пенсіонера належним представником останнього не може бути підставою для відмови в поновленні пенсійних виплат, оскільки відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В даному випадку, заява про поновлення виплати пенсії була подана представником Позивача ОСОБА_4, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Отже, висновки пенсійного органу стосовно відсутності підстав для поновлення та виплати пенсії Позивачу є безпідставними та такими що суперечать приписам чинного законодавства.

Що стосується вимог Позивача стосовно зобов'язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату його пенсії починаючи з 07.10.2009 року, то суд зазначає наступне.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Згідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 12.05.2015 року у справі № 21-180а15, від 19.05.2015 року у справі № 21-168а15, «…з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон..», тобто з 07.10.2009 року.

Отже, з зазначеного вбачається, що підстави для поновлення виплати пенсії Позивачу виникли з дня набрання чинності рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009, а саме з 07.10.2009 року.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії за відсутності на те правових підстав та без обґрунтування позбавив ОСОБА_2 пенсії лише через те, що вона проживає за кордоном та за відсутності міжнародного договору, який би регулював питання виплати пенсії громадянам України в Ізраїлі, а тому порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії. У зв'язку з цим пред'явлений ОСОБА_4 позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Наведені відповідачем заперечення по суті даного позову є немотивованими та не обґрунтовані жодними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Керуючись ст.ст. 2, 5,6, 9-15, 17, 18, 64-71, 94, 99, 159-163, 167, 183-2, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не перерахунку та не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, починаючи з 07.10.2009р. із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: