Справа № 815/3979/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3979/17
УХВАЛА

02 серпня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту та зняття заборони на відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про зобов'язання Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчинити дії, а саме звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження майна з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження номер: 28600477 від 14.09.2011 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору. Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби щодо розгляду їх в порядку адміністративного судочинства врегульовано ст.181 КАС України, частиною 1 якої визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позивач не є стороною або учасником виконавчого провадження.

Право особи на оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку адміністративного судочинства не є абсолютним, оскільки таке оскарження може здійснюватися лише за умови відсутності іншого, встановленого законом порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно адміністративного позову, позивач просить суд зобов'язати Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчинити дії, а саме звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження майна з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження номер: 28600477 від 14.09.2011 року, виданною Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Слід зазначити, що позивач про цьому не оскаржує правомірність постанови ДВС від 14.09.2011 року в частині накладення арешту на спірне майно та заборони його відчуження й не просить її скасувати як протиправну.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 03.02.2006 року з АКІБ "УкрСиббанк" уклала кредитний договір №64-384 ДОУ 1 Н. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладено Іпотечний договір від 03.02.2006 року, предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" та зареєстровано в Державному реєстрі іпотек. 12.12.2012 року АКІБ "УкрСиббанк" відступило ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" відповідно до договору факторингу №1 свої права та вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору. Позивач вказує, що 05.07.2017 року при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, накладено арешт, а саме: постановою про відкриття виконавчого провадження, номер: 28600477 від 14.09.2011 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 названого Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону №606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Даний адміністративний позов про звільнення з-під арешту та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, яке було накладено постановою про відкриття виконавчого провадження номер: 28600477 від 14.09.2011 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заявлений виходячи з тверджень про наявність у позивача пріоритетного права звернення стягнення на іпотечне майно перед іншими кредиторами, тобто наявний спір про право на майно.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що для вирішення спору, що виник між сторонами по справі, встановлено інший порядок судового провадження, оскільки для вирішення питання про зняття арешту з майна необхідно встановити наявність права позивача на визначене майно, тобто дослідити цивільні правовідносини, що склалися щодо цього майна.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями давати оцінку даним цивільним правовідносинам, а тому такі вимоги підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна передбачено ч. 2 ст.114 ЦПК України, якою визначена виключна підсудність даної категорії справ за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту та зняття заборони на відчуження майна.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту та зняття заборони на відчуження майна - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів