Справа № 826/4379/16
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 липня 2017 року м. Київ К/800/22477/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Голови Національної поліції України Деканоїдзе Х., Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Державної казначейської служби України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про скасування наказів, визнання протиправними дій, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Національної поліції України в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації та визнати протиправним і скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 04 січня 2016 року щодо визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України № 113 о/с від 22 лютого 2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50 000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звільнення відбулось з численними порушеннями процедури атестації, а тому вважає рішення прийняті відповідачем протиправними та необґрунтованими. Просив суд задовольнити позов.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації позивача. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби у поліції «через службову невідповідність», оформлене протоколом від 04 січня 2017 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України № 113 о/с від 22 лютого 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби у поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу управління захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 25 березня 2016 року. Стягнуто з Національної поліції України на користь позивача середній заробіток починаючи з 25 березня 2016 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі. У частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено негайне виконання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року скасовано постанову першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийнято нове рішення у цій частині. Стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2016 року по 20 січня 2017 року. В іншій частині постанову першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, положень Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що частково задовольняючи позов, суди виходили з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», пунктами 8, 9, 12 розділу XI якого передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Як встановлено судами, наказом Національної поліції України від 11 листопада 2015 року № 180 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Відповідно до наказу голови Національної поліції України від 20 листопада 2015 року № 210 «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» проведено співбесіду із позивачем, за результатами якої члени Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України вирішили, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції, про що 04 січня 2016 року складено відповідний висновок.

Не погоджуючись з рішенням Центральної атестаційної комісії позивач подав скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України, яка 05 лютого 2016 року була відхилена, з огляду на те що позивачем не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності.

На підставі висновку Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 04 січня 2016 року, наказом Національної поліції України № 113 о/с від 22 лютого 2016 року «По особовому складу» підполковника поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу управління захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Інститут атестування поліцейських передбачено Законом України «Про Національну поліцію» відповідно до частини першої статті 57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції) слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою.

Як встановлено судами, атестацію позивача проведено в порядку атестування усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що, на думку відповідачів, не суперечить приписам частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, приписи частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму слід застосовувати у системному взаємозв'язку з нормами частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких, проведення атестації є неправомірним.

Крім того, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлює, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір, суди встановили, що питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено ще у листопаді 2015 року, у момент видання наказу про прийняття його на службу і враховуючи те, що нормами пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено можливості переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, на яку їх вже призначено для подальшого проходження служби в органах поліції, суди дійшли висновку, що атестування позивача проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Крім того, метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Аналізуючи матеріали атестування позивача, суди зазначили, що зміст атестаційного листа ОСОБА_1, складеного його безпосереднім начальником, свідчить про те, що позивачу надано позитивну характеристику. В цьому ж атестаційному листі зроблено висновок про те, що ОСОБА_1, займаній посаді відповідає.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідачем в ході розгляду справи не наведено підстав для проведення атестування позивача, передбачених частиною другою статті 57 Закону, та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад, за станом здоров'я чи у зв'язку з невиконанням службових обов'язків.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що рішення про проведення атестації позивача є незаконним і підлягає скасуванню.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук