Справа № 2-а-12244/11
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2011 року 08 год. 55 хвилин в м. Миколаєві суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2011 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує на те, що є пенсіонером, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни, а тому у відповідності до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що відповідач не проводив передбачене цим Законом нарахування підвищення до пенсії у 2010-2011 році, просила суд визнати дії відповідача щодо ненарахування державної соціальної допомоги як дитині війни протиправними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати і виплатити їй як дитині війни недоплачену щомісячну державну соціальну 30 % надбавку, що передбачена ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 січня 2010 року, а також нараховувати таку надбавку в подальшому.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є отримувачем пенсії, яку їй сплачує управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, а також має статус «дитини війни».

Згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік, який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI (3491-17) «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року, установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 14,22,37 та ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання п.7 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI (3491-17) «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 6 липня 2011 року прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року, та якою установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме, слід визнати протиправними дій відповідача щодо виплати у неповному обсязі підвищення до пенсії як дитині війни та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, яки втратили працездатність, визначеного ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 17 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині в задоволені позову слід відмовити в звязку з безпідставністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.71, 162, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо виплати у неповному обсязі ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, яки втратили працездатність, визначеного ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 17 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року з урахуванням фактично виплачених сум як дитині війни.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н.А. Спінчевська