Справа № 813/2234/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

04 серпня 2017 року справа № 813/2234/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представник третьої особи - Нарапович О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про закриття провадження у справі № 813/2234/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс», Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс», Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24364851; дата, час державної реєстрації 11.09.2015,17:24:19;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», , номер запису про право власності: 11143120; дата, час державної реєстрації 11.09.2015, 17:20:23.

18 та 27 липня 2017 року через канцелярію суду представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» подав клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування клопотання зазначив, що в даній адміністративній справі спірні правовідносини пов'язані з цивільно-правовою угодою, що свідчить про те, що вказаний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин. Представник третьої особи 1 стверджує, що дана адміністративна справа повинна розглядатися за правилами ЦПК України. Посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 14.06.2017 року у справі №21-41а16, відповідно до якої спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України, в результаті чого Верховний Суд України закрив провадження у справі. З огляду на викладене представник третьої особи 1 просить закрити провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» клопотання про закриття провадження у справі підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у клопотаннях.

27 липня 2017 року представник позивача подав через канцелярію суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що доводи наведенні третьою собою 1 у клопотаннях про закриття провадження у справі є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, а також предмету та підставам заявленого адміністративного позову. Позивач зазначає, що обставини даної справи, ґрунтуються на протиправності дій відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що відповідач не мав права прийняти спірні рішення та вчиняти спірні реєстраційні дії. Зокрема, на думку позивача підставами даного позову є не дотримання нотаріусом вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Отже, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень. Позивач посилається на позицію Верховного Суду України викладену у постановах від 11.04.2017 у справі № 822/864/15 та від 24.04.2017 у справі № 6-843цс17, прийнятих за результатами розгляду справ з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, згідно яких Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у випадку якщо спір про право відсутній і оскаржуються владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, то такій спір підлягає розгляду адміністративним судом. Враховуючи наведене, виходячи із предмету та підстав даного адміністративного позову про оскарження владних, управлінських рішень та дії державного реєстратора та відсутність спору про право, позивач, вважає, що вирішення даної справи підлягає в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання представника третьої особи 1 про закриття провадження у даній справі.

Відповідач та представник третьої особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

При розгляді клопотання про закриття провадження у справі суд виходив з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У ч.1 ст.3 цього ж Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про закриття провадження у справі, представник третьої особи 1 посилається на те, спірні правовідносини пов'язані з цивільно-правовою угодою, що свідчить про те, що вказаний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин.

Суд з такими доводами представника третьої особи 1 не погоджується, з огляду на наступне.

Зі змісту адміністративного позову видно, що його предметом є реєстраційні рішення та дії відповідача із державної реєстрації прав та обтяжень, а також права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» на об'єкт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Водночас, аналізуючи доводи сторін та фактичні обставини справи, суд зазначає, що в її межах жодним чином не вирішується спір про право власності (володіння, користування чи розпорядження) позивача на вищевказаний об'єкт нерухомого майна.

Позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на протиправності дій відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та полягають у тому, що відповідач не мала права приймати спірні рішення, у зв'язку із відсутністю для цього передбачених законом підстав. А саме, приймаючи такі рішення, нотаріус як державний реєстратор, не врахував вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії нотаріуса, яка у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.04.2017 року (справа №21-3197а16).

В той же час, суд не приймає до уваги покликання представника третьої особи на постанову Верховного Суду України від 14.06.2016 року в справі №21-41а16, у якій суд дійшов висновку, що спір між фізичною особою і державним реєстратором не являється публічно-правовим. Адже при прийнятті цього рішення Верховний Суд України виходив із того, що в згаданій справі спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, тобто випливають з договірних відносин. Натомість, у справі, що розглядається, суд має надати оцінку виключно діям та рішенню суб'єкта владних повноважень, не втручаючись в оцінку цивільно-правових правовідносин. До того ж, виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є підставою для звернення до суду з цим позовом, що свідчить про відсутність спору про право.

У зв'язку з чим, суд вважає, що правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 14.06.2016 року (справа №21-41а16), стосується інших правовідносин, а тому не містить висновків, які б були обов'язковими щодо застосування відповідних норм права у заявленому спорі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки суб'єктний склад спірних відносин та предмет позовних вимог свідчать про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов'язаний у зв'язку із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, покладених на нього Законом, тому даний спір повинен розглядатись у порядку та у спосіб, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що клопотання представника третьої особи 1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія» «Вектор Плюс» про закриття провадження у справі.

Ухвала про відмову в закритті провадження у справі оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.08.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський