Справа № 227/1234/17
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 липня 2017 року м. Київ К/800/25478/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати неправомірною відмову про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року, роботу на посаді слідчого Добропільського Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року; зобов'язати здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 30 березня 2017 року з урахуванням раніше здійснених виплат. В обґрунтування позову зазначав, що з 09 січня 2002 року по 03 жовтня 2016 року працював суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області. На підставі Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року наказом голови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звільнений у зв'язку із виходом у відставку. Позивач 06 жовтня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У грудні 2016 року на його звернення, відповідач повідомив, що йому призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи і з стажу роботи судді 14 років 8 місяців 26 днів. Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача, звернувся до суду.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року, позов задоволено. Визнано неправомірною відмову про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язано зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби з 31 жовтня 1977 року по 07 січня 1980 року, та роботу на посаді слідчого Добропільського Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 10 жовтня 1984 року по 27 травня 1991 року і роботу на посаді начальника слідчого відділу Добропільського Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 17 грудня 1995 року по 18 лютого 2000 року.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи, зокрема, доводам відповідача про те, що відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453-VI), до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посадах: суддів судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному та відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу, а календарний період проходження строкової військової служби та перебування на слідчих посадах зарахуванню не підлягають.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних рішень видно, що задовольняючи позов, суди виходили з наступного.

Судами встановлено, що позивач працював на посаді судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області з 09 січня 2002 року по 03 жовтня 2016 року. На підставі Постанови Верховної Ради України №1600-VIII від 22 вересня 2016 року наказом в.о. голови Добропільського міськрайонного суду №3-к від 03 жовтня 2016 року позивач звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

У пункті 25 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 № 1402-VIII визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Закон № 2453-VI). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 № 2862-XII (в редакції, що діяла на день набрання чинності Закону № 2453-VI), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних та вказав, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Виходячи із вищенаведених норм законодавства, період перебування позивача на посаді слідчого та на посаді прокурорсько-слідчого складу і календарний період проходження строкової військової служби повинен був враховуватись відповідачем при призначенні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук