Справа № 804/425/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 р. Справа № 804/425/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

в с т а н о в и в :

16 січня 2017 року Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій згідно п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2 за період з 01.06.2016 р. по 25.12.2016 р. в розмірі 3 903,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що на Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» законом покладено обов'язок щомісячно до 25 числа в повному обсязі відшкодувати позивачу витрати на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Проте, у відповідача існує заборгованість за вказаними виплатами в сумі 3 903,34 грн., яка підтверджена розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що нарахування пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки вказані особи працювали в управлінні «Спецмонтажшахтпроходка», яке реорганізовано в Дослідне виробництво НДГРІ». Відповідно до п. 1.3 Статуту Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка», визначається, що управління є самостійною господарською організацією, яка діє на засадах повного господарського розрахунку в межах завдань НДРГІ та директив Міністерства чорної металургії УРСР та користується правами юридичної особи, має свою власну печатку із зображенням Державного гербу СРСР та позначенням «ОП НИГРИ» (мовою оригіналу), розрахунковий рахунок у Криворізькому відділенні Держбанку та є юридичною особою та має самостійний баланс. Отже Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки не є правонаступником Дослідного виробництва НДГРІ, отже не має обовязку відшкодовувати виплату і доставку пенсій вказаним особам.

В судове засідання 30.06.2017 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» перебуває на обліку як платник страхових внесків в Криворізькому південному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. передбачено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п.1 ст.2, п. 1 ст 4 Закону України «Про збір на обов'язкове пенсійне страхування», суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи і організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи сплачують також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ, у розмірі 100%.

Відповідно до п. «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Пенсійний фонд України призначає пенсії за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Стаття 8 зазначеного Закону передбачає, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством.

При цьому, відповідно до пункту 8 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за №1451/11731, застосовуються Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.

Розрахунки суми відшкодування розраховуються відповідно до підпункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі Інструкція).

Пунктом 6.4 зазначеної Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції).

Пунктом 6.7 Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що відповідно до облікових карток відповідач має заборгованість перед УПФУ по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з червня по грудень 2016 року в сумі 3 903,34 грн.

Однак, як вбачається з особових карток пенсіонерів, яким здійснювалась виплата пільгової пенсії, копії яких містяться в матеріалах справи, вони були працівниками Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка», яке з 01.10.1987 року було реорганізовано в Дослідне виробництво (в картках працівників мовою оригіналу зазначається відповідно як УСМШП та ОП).

Фінансування управління «Спецмонтажшахтопроходка» (в подальшому - Дослідне виробництво) здійснювалося за рахунок господарських договорів, укладених з підприємствами гірничодобувної галузі Криворізького залізорудного басейну, Марганецького ГЗК, Запорізького ЗРК, та ін.

Відповідно наданих довідок, з 24.12.1996 року Дослідне виробництво ліквідовано.

Згідно з положеннями ст.37 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час ліквідації, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Припинення державних організацій, що є юридичними особами, провадиться тим органом, за рішенням якого вони утворюються (ст.38 ЦК УРСР).

У процесі ліквідації управління «Спецмонтажшахтопроходка» (Дослідне виробництво) Міністерство чорної металургії УРСР не визначало правонаступником жодний із структурних підрозділів відповідача, або самого відповідача, а останні, в свою чергу, не приймали від управління «Спецмонтажшахтопроходка» (Дослідне виробництво) основні фонди, не були стороною передавального акту або іншого документа, який би свідчив про таке правонаступництво (перехід майна, прав та обовязків управління «Спецмонтажшахтопроходка» до іншої юридичної особи).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що архівні документи як СП «Спецмонтажшахтопроходка», так і Дослідного виробництва знаходяться на зберіганні в Державному науково-дослідному гірнорудному інституті, який в 2005 році змінив назву на Державне підприємство «Науково-дослідний гірнорудний інститут».

Відповідно до Постанови КМУ від 21.03.2011 № 280, Указом Президента України від 24.05.2011 р. № 599/2011 Державне підприємство «Науково-дослідний гірнорудний інститут» реорганізовано (приєднано) до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет».

Водночас, наведені обставини, які свідчать про те, що приєднане до відповідача в результаті реорганізації Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» визначено зберігачем архівів ліквідованого підприємства Управління «Спецмонтажшахтопроходка» при НДГРІ та Дослідного виробництва НДГРІ з правом видачі довідок в пенсійний та інші цільові державні фонди, не є свідченням того, що Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут», а в подальшому і відповідач є правонаступником ліквідованого підприємства - Управління «Спецмонтажшахтопроходка» при НДГРІ (Дослідного виробництва НДГРІ) в розумінні цивільного законодавства.

Інші докази, які б свідчили про перехід майна, прав та обовязків підприємств, на яких працювали зазначені позивачем особи, до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», в матеріалах справи відсутні, та стороною позивача не надані.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, в адміністративному процесі кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем в установленому порядку не доведено обовязок відповідача відшкодовувати понесені Пенсійним фондом України витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонерам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з червня по грудень 2016 року в сумі 3 903,34 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову на підставі наданих позивачем доказів.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області- відмовити

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_5