Справа № П/811/851/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року справа № П/811/851/17

11 год. 50 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Гордієнко Ю.П.,

за участю:

позивача - не з'явилася,

представника відповідача - не з'явився,

представника третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоплаченої суми суддівської винагороди,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградського окружного адміністративного суду щодо не здійснення нарахування судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та матеріальної допомоги виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" за період березень - квітень 2017 року;

- стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену суму суддівської винагороди за березень - квітень 2017 року із розрахунку 16000 грн;

- стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену суму матеріальної допомоги із розрахунку 16000 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № П/811/851/17 та на підставі пункту 6 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України справу передано до Черкаського окружного адміністративного суду для розгляду справи.

Дана адміністративна справа 03 липня 2017 року надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та 10 липня 2017 року за наслідками автоматизованого розподілу судових справ передана на розгляд судді Гаврилюку В.О.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200 грн. Відтак, посадовий оклад судді місцевого суду, який не проходив кваліфікаційне оцінювання має становити 32000 грн. Однак, в порушення зазначених норм чинного законодавства, за березень - квітень 2017 року Кіровоградський окружний адміністративний суд нарахував та виплатив позивачеві суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу 16000 грн. за місяць.

Крім того, згідно положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VІІІ від 02.06.2016 суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Тобто кошторис, щомісячний розпис видатків та межі річної суми видатків, передбачені Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" на виплату суддівської винагороди мають відповідати вимогам встановленим у ч.2 ст.135, п. 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 та ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 (в редакції від 12.02.2015). Тому, на думку позивача, посилання відповідача на роз'яснення щодо нарахування та виплати суддівської винагороди у 2017 році, що має виплачуватись позивачу, наданих листами Державної судової адміністрації України від 20.03.2017 №11-2306/17 та від 13.01.2017 №11-256/17 є безпідставними та суперечить вимогам чинного законодавства України, а також практиці Європейського Суду з прав людини

Позивач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що виконуючи приписи Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII розрахунок суддівської винагороди має становити 10 прожиткових мінімумів, тобто 1600,00 х 10 = 16000,00 грн.

Крім того, відповідно до листів ДСА України від 13.01.2017 № 11-256/17, від 26.01.2017 № 11-662/17 та від 09.02.2017 № 11-1025/17, усім судам та територіальним управлінням ДСА України в областях надано роз'яснення щодо формування штатних розписів, в яких зазначається, що при формуванні штатних розписів посадовий оклад судді місцевого суду з 01 січня 2017 року установити в розмірі 16000,00 грн до проходження кваліфікаційного оцінювання та 24000,00 грн після проходження такого оцінювання.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, до суду надіслав письмові заперечення, в яких просить здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направила, заява про розгляд справи без її участі в матеріалах справи відсутня.

Повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що Указом Президента України від 28.07.2010 № 788/2010 ОСОБА_1 призначена строком на п'ять років на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду (а.с. 11 - 12).

На підставі вказаного Указу, наказом Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.08.2010 № 193-к (а.с. 10) позивача було призначено на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду з 18 серпня 2010 року з оплатою праці згідно штатного розпису та встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу.

Відповідно до змін до табелю обліку використання робочого часу Кіровоградського окружного адміністративного суду, затверджених Головою Кіровоградського окружного адміністративного суду 10.04.2017, ОСОБА_1 перебувала у відпустці 31 березня 2017 року.

Згідно довідки про доходи, складеної за підписом в.о. Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду, в.о. начальника фінансово-господарського відділу, судді ОСОБА_1 нараховано: посадовий оклад у березні 2017 року - 16000,00 грн, у квітні 2017 року - 15272,73 грн, матеріальна допомога до щорічної основної відпустки 16000,00 грн, відпускні 727,27 грн.

ОСОБА_1 не проходила кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, що не заперечується самим позивачем у позовній заяві.

Не погоджуючись з розміром посадового окладу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України" (щодо правосуддя) від 02.06.2016 № 1401-VІІІ, який спрямований на проведення судової реформи в Україні та забезпечення незалежної судової влади.

Частиною 2 статті 130 Конституції України (в редакції вищевказаного Закону) визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У зв'язку із набранням чинності змін до Конституції України, внесених вищезазначеним Законом (щодо правосуддя), одночасно 30.09.2016 набрав чинності і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ (надалі - Закон № 2453).

Відповідно до статті 133 Закону № 2453 суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці ( ч. 2 ст. 133 Закону № 2453).

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат (ч. 3 ст. 133 Закону № 2453).

За змістом ч. 5 ст. 133 цього ж Закону суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ст. 134 Закону № 2453 суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Таким чином, у спірному періоді суддівська винагорода визначалася статтею 133 Закону № 2453 виходячи із розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, а відпустка оплачувалася згідно норм ст. 134 цього ж Закону у розмірі суддівської винагороди, що включає в себе посадовий оклад та належні судді доплати, а також допомоги на оздоровлення у розмірі додаткового посадового окладу.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ, що набрав чинності 01.01.2017, у 2017 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 3200 грн.

Отже, виходячи із вищевикладених норм суддівська винагорода з 01.01.2017 повинна обчислюватися із розміру посадового окладу в сумі 32000 грн. (3200 грн х 10).

Далі судом встановлено, що Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017, законодавцем змінено підходи до визначення мінімальної заробітної плати, зокрема шляхом:

- запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати (як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою);

- встановлення мінімального посадового окладу у розмірі, не меншому від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року;

- незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при побудові схем посадових окладів, визначенні плати за надання адміністративних послуг, судового збору, суми податків тощо.

При цьому, з метою приведення у відповідність системи оплати праці, зокрема, працівників, які отримують заробітну плату з Державного бюджету України, даним Законом внесені зміни до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIIІ та інші, в частині визначення порядку оплати праці працівників публічної служби з прив'язкою їх посадових окладів до прожиткового мінімуму, а не до мінімальної заробітної плати як це було до внесених змін.

Однак, цим Законом не внесені зміни до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІІІ, а згідно ст. 133 Закону № 2453 (в редакції станом на момент розгляду даної справи судом) посадовий оклад для цілей визначення суддівської винагороди залишився в залежності від 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вищевказаного Закону встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

При цьому, за змістом письмових заперечень відповідач пояснює, що відповідачем застосовується для обрахунку суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, із посадового окладу згідно ст. 133 Закону № 2353 (тобто 10 мінімальних заробітних плат), однак застосовуючи розмір мінімальної заробітної як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-V, встановленого другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" - 1600 грн, що у підсумку складає 16000,00 грн (10 мінімальних заробітних плат х 1600 грн).

Тобто, згідно позиції відповідача існує правова колізія щодо застосування розміру мінімальної заробітної плати (3200 грн. чи 1600 грн., визначених відповідно ст. 8 ЗУ "Про Державний бюджет на 2017 рік" та пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ).

Вирішуючи дане питання суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016) мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оплату праці" розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу об'єднань профспілок і спільного представницького органу об'єднань організацій роботодавців на національному рівні.

Зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік (ч. 3 ст. 10 Закону України "Про оплату праці").

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України до предмету регулювання закону про Державний бюджет України віднесено визначення розміру мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі з 1 січня 3200 грн., у погодинному розмірі з 1 січня 19,34 грн.

Будь-яких змін до 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати у зв'язку із набранням з 01.01.2017 чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не вносилося.

Застосування розрахункової величини мінімальної заробітної плати (термін, яким оперує відповідач на підставі п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ) до обрахунку суддівської винагороди суперечить нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ.

А відтак суд відхиляє доводи відповідача з приводу застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної заробітної як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-V, встановленого другим реченням пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" - 1600 грн.

Із аналізу вищенаведеного слідує, що розмір суддівської винагороди визначається виключно законом про судоустрій (ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 1 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ), яка складається із посадового окладу, який поставлено в залежність від мінімальної заробітної плати (ч. 3 ст. 133 Закону № 2453 у розмірі 10 мінімальних заробітних плат), розмір якої в свою чергу встановлюється виключно законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оплату праці", п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України), а зміни розміру останньої іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік (ч. 3 ст. 10 Закону України "Про оплату праці").

Приймаючи до уваги той факт, що у спірному періоді а ні до ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ, а ні до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ, зміни в установленому порядку законодавчої техніки на вносилися, то суд погоджується із доводами позивача, що починаючи з 01.01.2017 суддівська винагорода суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, повинна обраховуватися виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат (ч. 3 ст. 133 Закону № 2453) відповідно до розміру встановленого ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ -3200 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позивач принаймні мав законні сподівання на отримання суддівської винагороди у спірному періоді у розмірі, встановленому застосовними до таких відносин законами України. У контексті наведеного суд вважає доведеним порушене право позивача на мирне володіння своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Концепція законних очікувань ґрунтовно описана Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) у своїй судовій практиці, в т.ч. у рішеннях винесених щодо України.

Так, за практикою ЄСПЛ за певних обставин законні очікування стосовно отримання власності можуть гарантуватись статтею 1 Першого протоколу Конвенції, якщо, зокрема у національному законодавстві існують достатні підстави для таких очікувань. Тобто якщо в державі існує діюче законодавство, яке передбачає певні виплати таке законодавство розцінюється як таке, що створює право власності для відповідної категорії осіб.

ЄСПЛ погоджується, що в межах свободи дій держави визначати, які виплати здійснювати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (рішення ЄСПЛ від 02.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) п. 22-23).

Національний суд поділяє погляди ЄСПЛ з цього питання та не заперечує, що законодавець може змінювати розмір суддівської винагороди, але виключно у порядку внесення змін у відповідний закон про судоустрій, що підлягає до застосування у спірних відносинах.

Розрахунок відповідачем суддівської винагороди із застосуванням норм законодавства, яке не підлягає застосуванню до цих правовідносин, при цьому ігноруючи чинні норми ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ та ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ, не ґрунтується на нормах Конституції та законах України, які врегульовують спірні правовідносини.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення недоплаченої суддівської винагороди за березень - квітень 2017 року в розрахунку 16000,00 грн щомісячно, суд виходить з такого.

При цьому, дана позовна вимога не обґрунтована, оскільки позивачем не визначено суму, яка підлягає стягненню, а також не наведено розрахунок такої суми.

Суд зауважує, що стягнута може бути конкретно визначена сума. Суд не може підміняти орган, який повинен нараховувати суддівську винагороду у встановленому законом розмірі із вирахуванням необхідних податків та загальнообов'язкових платежів, а саме Кіровоградський окружний адміністративний суд. Тим більше, що згідно наданих відповідачем розрахункових відомостей позивачем у спірному періоді відпрацьовано фактично не всі робочі дні, оскільки вона мала відпустку.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше я за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки спірні суми не були нараховані позивачеві, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо їх стягнення. Натомість, задля повного захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання Кіровоградського окружного адміністративного суду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за час фактичної роботи у період беререзнь - квітень 2017 року у розмірі, встановленому ч.ч. 2, 3, 5 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки судом не вирішувалося питання стягнення суддівської винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, визначено спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, матеріальну допомогу на оздоровлення, то відсутні підстави для допуску до негайного виконання рішення в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Кіровоградського окружного адміністративного суду щодо не здійснення нарахування судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та матеріальної допомоги виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" за період березень - квітень 2017 року.

Зобов'язати Кіровоградський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за березень - квітень 2017 року, за період фактичної роботи, щорічної відпустки, а також допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому ч. 2, 3, 5 ст. 133, ст. 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн, з урахуванням проведених ОСОБА_1 виплат у вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 02.08.2017.