Справа № 826/13766/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
03 серпня 2017 року К/800/6046/17
У вересні 2016р. Спеціалізована антикорупційна прокуратура Генеральної прокуратури України звернулася в суд із адміністративним позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної служби геології та надр України, третя особа - приватне акціонерне товариство "Техноресурс", в якому просила: визнати недійсним протокольне рішення Міжвідомчої робочої групи з питань надрокористування від 30 грудня 2010р. №10-11 в частині погодження надання приватному акціонерному товариству „Техноресурс" дозволу на користування надрами з метою видобування газу природного на Володимирівському родовищі; визнати недійсним наказ Мінприроди України від 10 січня 2011р. №6 в тій частині, на підставі якої оформлено і видано приватному акціонерному товариству „Техноресурс" спеціальний дозвіл на користування надрами Володимирівського родовища від 13 січня 2011р. №5371; визнати недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами від 13 січня 2011р. №5371, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України приватному акціонерному товариству „Техноресурс" з метою видобування газу природного на Володимирівському родовищі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 серпня 2017 року, позовні вимоги залишені без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.
Такий висновок на мою думку є передчасним і не відповідним вимогам закону з огляду на наступне.
Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності дозволу третьої особи на користування надрами №5371 від 13 січня 2011 року, а також рішень на підставі яких цей дозвіл було видано.
У відповідності до стаття 121 Конституції України прокуратура України здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.
За змістом ч.4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Листом Сумської обласної ради від 21 січня 2016 року №01-26/85, надіслані копії рішень Сумської обласної ради щодо отримання ПрАТ „Техноресурс" спеціальних дозволів на користування надрами та документів, які стали підставою для розгляду даного питання, вказаний лист надійшов до Національного антикорупційного бюро України у січні 2016р.
Підставою звернення до суду з даним позовом заступника Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури стали положення ч. 4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру", а саме нездійснення захисту інтересів держави належним чином Державною службою геології на надр України до компетенції якої належать такі повноваження.
Судами встановлено, що заступник прокурора звернувся до суду із позовом у вересні 2016р.
У відповідності до частин 1-2 статті 99 КАС Укарїни адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.
На підставі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
У позивача підстави, для представництва інтересів держави в суді, в розумінні ч.4 ст.23 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII виникли з моменту, коли останньому стало відомо про не здійснення захисту законних інтересів держави суб'єктом владних повноважень, а саме з моменту отримання остаточної відповіді від Державної служби геології та надр України від 12.08.2016р.
Разом з тим, відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду повинен обчислюватися з дня виникнення підстав, що дають право на пред'явлення передбачених законом вимог.
Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, це право пов'язане з моментом, коли саме повноважному органу, право якого порушене, стало відомо про таке порушення.
Беручи до уваги, що заступник Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури пред'явив позов в інтересах держави, судами не з'ясовано, коли саме зазначений центральний орган виконавчої влади(Державна служба геології та надр України) довідався або міг довідатися про порушення інтересів держави, тобто коли почався перебіг позовної давності.
Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій стосовно пропуску Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України строку звернення до суду при поданні позовної заяви у вересні 2016 року є передчасними.
А тому на мою думку, постановлення колегією суддів Вищого адміністративного суду України ухвали від 3 серпня 2017 року є помилковим.
Суддя Вищого
адміністративного суду України О.В. Калашнікова