Справа № 810/3518/16
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3518/16 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.

за участю секретаря: Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Інтер-Кастомс" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Інтер-Кастомс" звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2015 №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Компанія Інтер-Кастомс» податкової декларації з плати за землю (земельний податок) від 28.08.15 № на 2015 рік, за червень-вересень 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки.

В ході повірки було встановлено, що позивачем занижено суми податкових зобов'язань за червень-вересень 2015 року, заявлених у податковій декларації з плати за землю (орендної плати за землю) на 2015 рік, поданої до Броварської ОДПІ ТОВ «Компанія Інтер-Кастомс» 28.08.15 № на загальну суму податку 57525,79 грн.

На підставі висновків акту перевірки, Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було прийнято податкове повідомлення - рішення від 06.11.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 71907,24 грн. (за основним платежем - 57525,79 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 14381,45 грн.).

Заперечуючи законність вищевказаного повідомлення-рішення відповідача, позивач звернувся з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-XIV визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (ст.21 Закону №161-XIV).

З набранням чинності Податкового кодексу України (надалі - ПК України) змінився порядок нарахування орендної плати за ділянки державної або комунальної власності.

Так, згідно ст.274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у ст.ст. 272, 273, 276 і 278 цього Кодексу.

Згідно з п.288.4 ст.288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, але річна сума платежу, відповідно до п.288.5 ст.288 ПК України, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу (в редакції Закону № 3609-УІ від 07.07.2011 р.).

Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України (в редакції станом на день проведення перевірки), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п.271.1 ст.271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначені у Законі України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 №1378-IV (надалі - Закон №1378-IV).

Статтею 5 Закону №1378-IV визначено, що оцінка земель, залежно від мети та методів проведення, поділяється на такі види: бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель та грошова оцінка земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч.5 ст.5 Закону №1378-IV).

Згідно зі ст.ст.13, 18 Закону №1378-IV, обов'язковим є проведення нормативно грошової оцінки земель у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, і нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів було встановлено, що у червні 2015 року ТОВ "Компанія Інтер-Кастомс" набуло право власності на земельну ділянку загальною площею 18,0000 га кадастровий номер :01:058:0029, розташовану по вул. Кутузова в м.Бровари, Київської області.

Позивач здійснив розрахунок розміру орендної плати за землю виходячи з первинних даних, які були відомі йому на момент придбання земельної ділянки. У зв'язку з цим, при поданні первинної декларації з орендної плати за землю № від 28.08.2015 позивач використав у своєму розрахунку до декларації діючу на момент її подання нормативну грошову оцінку земельної ділянки, встановлену рішенням Броварської міської ради від 30.09.2008 №883-46-05 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Бровари».

Згідно довідки ТОВ «Кийконсалтингаудит» за №03/15, що була надана на запит позивача, на земельній ділянці площею 18,0000 га кадастровий номер :01:058:0029, розташованій за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Кутузова, не знаходяться будь-які об'єкти нерухомого майна (будівлі/споруди).

03 вересня 2015 року відповідачем до Держземагенства у м.Бровари було направлено запит №1044/9/1502-221/1426, про надання інформації щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ТОВ «КОМПАНІЯ ІНТЕР-КАСТОМС» площею 18,0000 га кадастровий номер :01:058:0029 по вул. Кутузова в м.Бровари, Київської області.

У відповідь на запит, Держземагенство у м.Бровари листом №11-1028-0.3-1704/2-15 від 11.09.2015 повідомило відповідача про те, що розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки ТОВ «КОМПАНІЯ ІНТЕР-КАСТОМС» становить 41 216 489,00 грн.

У зв'язку з виникненням розбіжностей у розмірі нормативно-грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки при заповненні позивачем декларації № від 28.08.2015р. (13 987 800 грн. = 77,71 грн./м2 * 180000 кв.м), податковий орган звернувся до позивача з листом №13663/10/1502-222/1490 від 25.09.2015, в якому повідомив про наявність розбіжностей у визначенні податкового зобов'язання плати за землю за період червень-вересень 2015р. та необхідності приведення у відповідність вказаного податкового зобов'язання до даних відділу Держземагенства у м.Бровари.

Листом №29/09-2015 від 29.09.2015 позивач повідомив відповідача про те, що податкову декларацію з плати за землю № від 28.08.2015р. ним було подано виходячи з нормативно-грошової оцінки землі, що була отримана попереднім власником. Крім того, в своєму листі позивач зауважив на тому, що після завершення переоформлення дозвільних документів та отримання довідки від Держземагенства про розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, останній відкоригує свої зобов'язання та здійснить коригування декларації з плати за землю.

20.10.2015 посадовими особами відповідача було проведено камеральну перевірку, в ході якої встановлено визначення суми податкового зобов'язання з плати за землю без врахування нормативної грошової оцінки землі, яка згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №11-1028-0.3-1978/2-15 від 12.10.2015 складає 35 337 716 грн.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється на підставі Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213(далі - Методика №213), та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого спільним наказом Держкомзему, Міністерства аграрної політики, Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України, Української академії аграрних наук, Державного комітету України по водному господарству, Державного комітету лісового господарства від 27.01.2006 №18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 за №388/12265 (далі - Порядок №18/15/21/11).

Так, у відповідності до Порядку №18/15/21/11, під час розрахунку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів ураховується коефіцієнт функціонального використання земель.

Методикою №213 та пунктом 1.4 Порядку №18/15/21/11 визначено, що інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території, матеріали інвентаризації земель населених пунктів, проекти забудови та розподілу території населених пунктів, місцеві правила забудови.

Згідно з п.3.1 Порядку №18/15/21/11, в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

Частинами 1 та 2 статті 20 Закону №1378-IV встановлено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 ст.23 Закону №1378-IV).

У витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку міститься інформація про застосування того чи іншого коефіцієнту до відповідної земельної ділянки, які формують нормативно грошову оцінку такої земельної ділянки.

Разом з тим, за приписами п.288.1 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4ст.288 ПК України).

Згідно зі ст.648 Цивільного кодексу України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Відповідно до пп.271.1.2 п.271.1 ст.271 ПК України, базою оподаткування є площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що проводилось нове визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача площею 18,0000 га кадастровий номер :01:058:0029, що розташована по вул. Кутузова в м.Бровари, Київської області, із застосуванням правильного коефіцієнта функціонального використання такої земельної ділянки.

Крім того, як свідчать матеріали даної справи, 15.04.2016 позивач отримав від Держземагенства у м.Бровари витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки №34-1028-99.3-1135/2-16 від 15.04.2016, згідно якого нормативно -грошова оцінка земельної ділянки складає 13 903 200 грн., що у порівнянні з задекларованою ним в декларації № від 28.08.2015р. нормативно-грошовою оцінкою - 13 987 800 грн. (77,71 грн./м2 * 180000 кв.м = 13 987 800 грн.) не співпадає на 84 600,00 грн.

Проте, як було вірно встановлено судом першої інстанції, вищезазначена розбіжність виникла у зв'язку з тим, що остання нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була отримана позивачем 16.04.2016 та базується виключно на рішенні Броварської міської ради від 25.12.2014 №1378-50-06 «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель м.Бровари», а тому розмір, з якого позивач проводив розрахунок, випливав з рішення Броварської міської ради від 30.09.2008 №883-46-05 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Бровари».

У зв'язку з цим, виходячи з детального порівняння показників, які містяться у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держземагенства у м.Броварах від 16 листопада 2013 року №04-з/13-д/625, з показниками, що містяться у витязі відділу Дергеокадастру у м.Броварах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-1028-99.3-1135/2-16 від 15.04.2016 року, слід зробити висновок про незмінність показників належної позивачу земельної ділянки площею 18,0000 га кадастровий номер :01:058:0029, розташованої по вул. Кутузова в м.Бровари, Київської області, на якій до того ж не розпочато жодного будівництва.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для збільшення ТОВ «Компанія Інтер-Кастомс» суми грошового зобов'язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб в загальному розмірі 71907,24 грн. згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 06.11.2015 №.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Бабенко К.А.

Повний текст ухвали виготовлено - 14.07.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Бабенко К.А