Справа № 676/1827/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/1827/17

Головуючий у 1-й інстанції: Швець О.Д.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

01 серпня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

01.08.2017р. до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку із участю в розгляді іншої справи у Кам'янець-Подільському міськрайонному суду Хмельницької області.

Колегія суддів залишила вказане клопотання без задоволення за необґрунтованістю. Так, в поданому клопотанні не обґрунтовано відсутності можливості самостійної участі позивача в судовому засіданні або неможливості залучення позивачем іншого представника. Крім того, відкладення розгляду даної призведе до безпідставного затягування розгляду справи понад строк, передбачений 195-1 КАС України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Встановлено, що з 18.10.2007 року позивачеві встановлена ІІ група інвалідності , в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується експертним висновком №10875 Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №08 від 20.09.2007 р. на встановлення причинного зв'язку захворювань, інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, посильним листом на МСЕК від 15.10.2007 р., витягом з акту огляду у МСЕК до довідки сер. МСЕ серії ХМ №124680, актом №1251 МСЕК від 18.10.2007 р.

ОСОБА_2 був безпосередньо зайнятий на роботах з 11.09.1986 р. по 24.09.1986 р. в зоні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виконував роботи по будівництву автошляху «Зелений Мис - Чорнобиль - Прип'ять» в м. Чорнобиль, що підтверджується наказом Кам'янець-Подільського ТзОВ «Промтехнтранс» №54 від 01.07.2009 р., довідкою №71 виданої ТОВ «Промтехнтранс» №71 від 13.03.2008 р. за період з 11.09.1986 р. по 30.09.1986 р., довідкою №103 від 09.11.1992 р. виданої Кам'янець-Подільським АТП 16863, інформаційною довідкою (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/769-8 від 05.05.2017 р., листом про надання інформаційної довідки №01.1-14/794 від 05.05.2017 р. Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до довідки №103 від 09.11.1992 р. виданої Кам'янець-Подільським АТП 16863 ОСОБА_2 згідно із наказом №116 від 10.09.1986 р. був відряджений для участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 11.09.1986 р. по 29.09.1986 р.

Позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення із заявою про встановлення статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, як особі, що приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідач своїм листом від 23.03.2017р. за №6256/07-40 відмовив позивачу в наданні статусу інваліда війни, мотивуючи відсутністю в наданих документах підстав для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, його участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально наявними у справі доказами.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Таку ж позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15 вересня 2015 року (справа №2а-6906/11/2670).

Окрім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Проте, приймаючи оскаржуване рішення та стверджуючи про те, що матеріали справи містять докази залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якої обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону № 3551-XII відсутні.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради задовольнити.

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.